Справа № 362/388/16-к
Провадження № 1-кп/362/9/26
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря – ОСОБА_2 ,
з участю прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 , 
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 12015110140000594 від 06.04.2015 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Василькова Київської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 13.03.2014 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, відповідно до ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком 3 роки,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12015110140000594 від 06.04.2015 р. за обвинуваченням  ОСОБА_4  у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України.
14.04.2026 р. через канцелярію суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття відносно нього кримінального провадження, яке в судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 підтримав його. Також в разі закриття кримінального провадження просив вирішити питання про повернення застави захиснику ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , який вніс заставу за ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №12015110140000594 від 06.04.2015 р. З дня внесення застави ОСОБА_4 належно відвідував всі судові засідання по справі та не вчинив нового кримінального правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника, а прокурор не заперечував проти його задоволення.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належно. 
Суд, заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.
Верховний Суд в постанові № 127/26665/16-к наголосив, що положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма і положення ст.49 КК є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне клопотання.
Таким чином, суд керуючись вказаною позицією, невідкладно перейшов до розгляду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, не дійшовши до судового розгляду.
Згідно з ч. 1 ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.
У відповідності до ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;
3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;
4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;
5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
У кримінальному провадженні №12015110140000594 від 06.04.2015 р. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого 26.01.2015 р., передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, яке згідно ч.5 ст. 12 КК України, відноситься відповідно до тяжкого злочину.
31.12.2015 р. ОСОБА_4 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України. Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 20.05.2024 р. ОСОБА_4 визнано винуватим за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України (справа № 359/1031/16), та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2014 року, та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 17.02.2026 р. ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку з закінченням строків давності. 
Тому строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення злочину в даному кримінальному провадженні було перервано 31.12.2015 р. і новий відлік строку давності розпочався 01.01.2016 р. Станом на 14.04.2026 р. цей строк становить 10 р. 3 міс. 14 дн.
В судовому засіданні не встановлено фактів ухилення ОСОБА_4 від явки до суду та фактів вчинення ОСОБА_4 нових злочинів, починаючи з 01.01.2016 р.
Відповідно до ст. 49 КК України, початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинене.
При цьому, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у ч. 1 та ч. 2 ст. 49 КК України особа вчинила новий злочин за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі не більше двох років.
Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2023 р., справа №735/1121/20, провадження № 13-26кс22: 
"41. Так, перебіг давності згідно з частиною третьою статті 49 КК переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років. Тобто скоєння впродовж строку давності нового кримінального проступку чи нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років або менш суворі за видом заходи примусу, не впливає на перебіг диференційованих строків давності.
43. Ба більше, вчинення особою в межах передбаченого частиною першою статті 49 КК строку нового злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк і понад два роки, також не нівелює диференційованого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за попередній злочин. У цьому разі термін, передбачений частиною першою статті 49 КК, переривається і починає відраховуватися з моменту вчинення нового злочину. Тобто диференційований строк не замінюється на загальний, більш обтяжливий для особи, а лише відтерміновується його початок.
Висновки щодо застосування норми права
59. У разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення.
60. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.". 
Відповідно до ч.1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.2 ст. 284 та ст. 288 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.
Аналогічна думка висловлена в постановах від 12.11.2019 р. Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду в справі № 566/554/16-к та у справі №462/2762/14.
Тобто суд, встановивши наявність підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриває кримінальне провадження відносно нього.
З`ясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , якому судом роз`яснено суть обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих обставин, його право заперечувати проти такого звільнення, та впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, враховуючи, що з часу вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення минуло більше 10 років, суд вважає, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності і закриття відносно нього кримінального провадження, підлягає задоволенню.
Щодо вирішення питання про повернення застави.
В ході розгляду кримінального провадження ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.07.2017 р. ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Визначено альтернативний запобіжний захід - у вигляді застави в розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на момент постановлення ухвали становить 42100 (сорок дві тисячі сто) грн., покладено додаткові обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави.
26.07.2017 р. ОСОБА_6 (далі – Заставодавець) вніс заставу за ОСОБА_4 в розмірі 42100,00 грн., з цього часу він вважається таким, щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Відповідно до ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частиною 11 ст. 182 КПК України визначено, що застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Зважаючи на те, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження – закриттю з цієї підстави, вирішуючи питання про закриття справи, суд зобов`язаний вирішити питання щодо повернення застави заставодавцю.
Суд враховує, що статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 р. відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
З огляду на ту обставину, що кримінальне провадження підлягає закриттю, відповідно до ч. 11 ст.182 КПК України заставу слід повернути заставодавцю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 49, 89-90 КК України, ст.ст. 182, 285-286, 372 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 – захисника ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , у зв`язку із закінченням строків давності, і закриття відносно нього кримінального провадження, - задовольнити.
Звільнити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_4  від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження № 12015110140000594 від 06.04.2015 р. відносно ОСОБА_4  у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Заставу в розмірі 42100 (сорок дві тисячі сто) грн. 00 коп., внесену 26.07.2017 р.  ОСОБА_6 за наступними реквізитами: рахунок № 37312095018661, отримувач: ТЕРИТОРІАЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ СУДОВОЇ АДМІ..., код отримувача: 26268119, банк отримувача: 820172, ДЕРЖКАЗНАЧЕЙСЬКА СЛУЖБА УКРАЇНИ, М. КИЇВ, загальна сума: Сорок дві тисячі сто грн. 00 коп., призначення платежу: внесення застави за ОСОБА_4 , – повернути заставодавцю –  ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя     ОСОБА_1