Справа № 638/3212/16-ц
Провадження № 2/638/627/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року Шевченківський районний суд міста Харкова

у складі головуючого судді: Хайкіна В.М.,
за участю секретаря: Веремчук Д.А.,
з участю представника відповідача: Картавих М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 26.02.2016 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до кредитного договору №ML-705/128/2008 від 25.02.2008 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_2 , останньому був наданий кредит в розмірі 97950 швейцарських франків зі сплатою за користування кредитом 8,99 % річних, датою остаточного повернення кредиту було визначено 26.08.2014 рік. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки №PML-705/128/2008 від 25.02.2008 року. Предметом іпотеки визначена трьохкімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Своєчасно зобов`язання боржником за кредитним договором виконано не було, боржником порушені передбачені кредитним договором терміни погашення кредиту та відсотків, у зв`язку з чим ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (фінансовий поручитель) із позовом про стягнення солідарної заборгованості за кредитним договором. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.01.2015 року по справі №2-8476/10 позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено у повному обсязі, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 2938757, 60 грн. Враховуючи ту обставину, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, на даний час майно належить ОСОБА_1 , позовна вимога пред`явлена до нього. При укладанні договору іпотеки сторони погодили вартість майна, зокрема згідно пункту 4.4 вартість майна визначено у розмірі 528078, 50 грн. Просить суд позов задовольнити, звернути стягнення на предмет іпотеки.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.04.2016 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.09.2016 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» залишено без розгляду.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16.11.2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задоволено, ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.09.2016 року скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.02.2017 року замінено первісного відповідача ОСОБА_4 належним відповідачем – ОСОБА_1 .
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.10.2017 року до вирішення спору по суті на набрання рішенням у справі законної сили вжито заходи забезпечення позову у даній цивільній справі, шляхом заборони відчуження на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
29.11.2017 року від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» надійшла уточнена позовна заява.
Заочним рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.01.2018 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки – задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №ML-705/128/2008 у розмірі 2938757,60 грн. шляхом визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором №РМL-705/128/2008., а саме: трьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за ціною не нижче 528078 грн. 50 коп. з наданням всіх повноважень продавця (у тому числі: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах Державної реєстраційної служби України, БТІ, ВРЖЕУ, нотаріату, тощо) за ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження. Передано предмет іпотеки: трьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в управління Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на період до його реалізації з метою збереження предмета іпотеки з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, зміни замків, а також укладення договорів на охорону із спеціалізованими підприємствами. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.10.2018 року змінено спосіб виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.01.2018 року у справі №638/3212/16-ц в частині звернення стягнення на предмет іпотеки наступним чином: звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором №РМL-705/128/2008 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №ML-705/128/2008 у розмірі 2938757, 60 грн., а саме: трьохкімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».
15.02.2019 року відповідачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.01.2018 року.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.03.2019 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.01.2018 року у справі №638/3212/16-ц скасовано, справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
28.03.2019 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позов, згідно якого просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що 05.04.2013 року між відповідачем та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Поліщук О.В. та зареєстровано в реєстрі за №1308. Вказана квартира на момент її купівлі знаходилась у власності ОСОБА_5 . Нотаріусом при підготовці до посвідчення правочину про відчуження майна, перевірено відсутність заборони відчуження або арешту майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, перевірено відсутність обтяжень нерухомого майна іпотекою. Таким чином, на момент укладення договору купівлі-продажу, квартира не перебувала під забороною відчуження, в тому числі в іпотеці. Відповідач у справі не являється позичальником за кредитним договором, не являється ні фінансовим, ні майновим поручителем позичальника ОСОБА_2 , придбав цю квартиру за власні кошти, а не за кредитні. Крім цього, у зазначеній квартирі з 11.04.2013 року зареєстровані та проживають неповнолітні діти відповідача, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Звернення стягнення на предмет іпотеки позбавить відповідача та його неповнолітніх дітей єдиного житла. Як вбачається з матеріалів справи, заборону відчуження, яка накладена на квартиру, знято на підставі постанови господарського суду Харківської області від 10.01.2011 року у справі №Б-39/181-10, яку в подальшому було скасовано постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.08.2011 року та закрито провадження по справі про банкрутство. Іпотекодержатель, позивач у справі, знехтував своїм правом щодо відновлення запису про державну реєстрацію іпотеки з моменту вчинення первинного запису в Єдиному реєстрі зоборон, який виключено на підставі незаконного рішення суду. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що позивач по справі через своє недбале ставлення до права іпотекодержателя, не вжив заходів щодо відновлення запису про державну реєстрацію іпотеки, з моменту вчинення первинного запису в Єдиному реєстрі заборон відновлення, що призвело до багаторазової зміни власників квартири, втратив звернення стягнення на квартиру, оскільки навіть на теперішній час в Єдиному реєстрі заборон відсутня державна реєстрація іпотеки, отже взаємні права й обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя відсутні. А тому відповідач, як новий власник квартири, не набув ніяких прав та обов`язків іпотекодавця.
02.04.2019 року від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - Вельковського С.В. до суду надійшла уточнена позовна заява про звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно прохальної частини якої просить суд: в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №ML705/128/2008 у розмірі 2 938 757,60 грн., що складається з: тіло кредиту – 1 302 628,46 грн., по відсоткам за користування кредитними коштами – 166 750,66 грн. та пеня – 1 469 378,48 грн. на користь позивача звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності у відповідності з вимогами закону України «Про виконавче провадження»; передати предмет іпотеки: трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в управлінні ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на період до його реалізації з метою збереження предмета іпотеки з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладення договорів на охорону із спеціалізованими підприємствами. 
Також представником позивача надані додаткові пояснення до позову, в яких зокрема зазначено, що ухвалення судом рішення про скасування обтяжень нерухомого майна банкрута та виключення запису з Єдиного реєстру заборон, яке згодом було скасоване, не спростовує презумції правомірності обтяження спірного нерухомого майна іпотекою на час його відчуження у процесі ліквідації іпотекодавця, таке обтяження є чинним з моменту його первинної реєстрації в цьому реєстрі. Беручи до уваги обставини справи, та виходячи із сутності іпотеки та змісту правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин, можна зробити висновок про те, що ефективним відновленням прав кредитора у зв`язку зі скасуванням незаконного судового рішення є застосування передбаченої угодою сторін процедури звернення стягнення на іпотечне майно як однієї із умов надання (отримання) кредиту. З урахуванням норм статті 22 Закону України «Про іпотеку» до ОСОБА_1 – особи, який став набувачем іпотечного майна внаслідок ліквідаційної процедури та наступних договорів купівлі-продажу, перейшли всі права та обов`язки іпотекодавця за договором іпотеки у тому обсязі і на умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.05.2019 року залучено до участі у справі третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – Службуу справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради.
02.07.2019 року до суду від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - Вельковського С.В. уточнена позовна заява про звернення стягнення на предмет іпотеки.
24.03.2020 року від представника третьої особи Служби у справах дітей по Шевченківському району Департамент служб у справах дітей – Гладченко Н.О. надійшла заява, згідно якої остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки у спірній квартирі проживають малолітні діти, а задоволення позовних вимог позивача до батька дітей про звернення стягнення на предмет іпотеки безумовно впливає на права та інтереси дітей.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.12.2021 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду та скасовано заходи забезпечення позову, які були застосовані ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.10.2017 року.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 23.02.2023 року, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задоволено, ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.12.2021 року скасовано, цивільну справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.06.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 06.05.2025 року замінено позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» його правонаступником – Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс».
В судове засіданні представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» не з`явився, від представника – Давиденка М.І. до суду надійшла заява з проханням провести судове засідання за відсутності представника позивача, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Картавих М.І. заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі, просила відмовити та підтримала доводи, які викладені у письмовому відзиві на позов.
Суд, заслухавши думку представника відповідача, дослідивши доводи сторін, які викладені у письмових заявах по суті справи та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено матеріалами справи, відповідно до кредитного договору №МL – 705/128/2008 від 25 лютого 2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та громадянином України ОСОБА_2 , останньому був наданий кредит в розмірі 97950 швейцарських франків зі сплатою % за користування кредитом у розмірі 4, 49 % річних + FIDR, датою остаточного повернення кредиту було визначено 25.02.2028 рік.
Відповідно до пункту 1.5 кредитного договору, повернення кредиту та сплату відсотків боржник повинен був здійснювати відповідно до графіку шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок.
Згідно пункту 1.9.1 кредитного договору банк має право вимагати від боржника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за кредитним договором.
Своєчасно зобов`язання боржником за кредитним договором виконано не було, боржником порушені передбачені кредитним договором терміни погашення кредиту та відсотків, у зв`язку з чим ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (фінансовий поручитель) із позовом про стягнення солідарної заборгованості за кредитним договором. 
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.01.2015 року по справі №2-8476/10 позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено у повному обсязі, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 2938757, 60 грн. 
При укладанні з позичальником кредитного договору був застосований вид забезпечення виконання зобов`язання – іпотека, а саме укладено договір іпотеки №PML-705/128/2008 від 25.02.2008 року з ОСОБА_2 .
Згідно з п.п. 3.1, 3.2 договору іпотеки, предметом іпотеки є трьохкімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 40, 2 кв. м. та належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Лавінда Н.О. 25.02.2008 року за реєстровим №712, зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів 25.02.2008 року зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухому майно за реєстровим номером 14078702, номер запису П-1-39499 в книзі 1.
12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли усі права іпотекодержателя за договором іпотеки.
Згідно договору купівлі-продажу квартири від 05.04.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поліщук О.В. та зареєстровано в реєстрі за №1308, ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_1 трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , житловою площею 40,2 кв.м., загальною площею 68,2 кв.м. Вищевказана квартира належала ОСОБА_5 на підставі договору дарування, посвідченого Ємець І.О. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 01.04.2013 року, реєстр №674, витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого державним реєстратором Ємець І.О. 01.04.2013 року, індексний номер витягу 1850256. Продаж здійснено за 487 573 грн., що становить еквівалент 61 000 доларів США за курсом НБУ станом на 05.04.2013 року.
Пунктом 4 Договору визначено, що продавець свідчить, що вказана в договорі квартира до цього часу нікому іншому не продана, не подарована, як внесок статутного фонду не передана, не відчужена іншим способом, не заставлена, під податковою заставою, в спорі та під забороною не перебуває, а також прав щодо неї у третіх осіб (в тому числі за договором найму чи шлюбним договором), права власності або права користування нею малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних осіб немає. Цей правочин не суперечить правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Постановою Господарського суду Харківської області від 10.01.2008 року у справі №Б-39/181-10 було визнано банкрутом ОСОБА_2 та відкрито ліквідаційну процедуру.
Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.09.2011 року постанову Господарського суду Харківської області від 10.01.2011 року у справі №Б-39/181-10 скасовано, провадження у справі №Б-39/181-10 припинено.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, на даний час квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 68, 2 кв. м., житловою площею 40, 2 кв. м., належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №1308, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Поліщук О. В. 05.04.2013 року.
Таким чином, станом на час придбання квартири відповідачем, запис про іпотеку квартири був відсутній.
Ключовим питанням в даній справі є питання щодо того, чи є дійсною іпотека квартири для відповідача, з урахуванням того, що станом на час придбання квартири відповідачем іпотека була припиненою на підставі судового рішення та запис щодо неї був відсутній в Державному реєстрі Іпотек.
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Так, відповідно до статті 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
За ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 цієї Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Спірні правовідносини стосуються захисту прав кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, який був відчужений на користь третіх осіб у період відсутності в державних реєстрах запису про обтяження майна іпотекою.
Частинами 1,2 статті 10 ЦПК України закріплено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до статті 41 Конституції України та частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з частиною 2 статті 190 ЦК України майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (частина 2 статті 328 ЦК України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 ЦК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»).
Частиною 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.
Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Відповідно до частини 1 статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Отже, іпотека є різновидом застави.
За частиною 1 статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою, реалізації предмета застави.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 593 ЦК України застава (іпотека) припиняється у разі реалізації предмета застави (іпотеки), а не у зв`язку зі скасуванням обтяження, зокрема обмеження щодо розпорядження майном боржника. При цьому виключення з Державного реєстру іпотек запису про іпотеку не є підставою для припинення іпотеки, оскільки така підстава не передбачена законом.
З урахуванням викладених положень, суд дійсно вважає, що станом на час придбання квартири відповідачем, іпотека не була припиненою.
Проте, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частини перша, п`ята, шоста, сьома статті 81 ЦПК України).
Згідно частини першої статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частина 5 статті 263 ЦПК України).
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (пункти 1 та 2 частини першої статті 264 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно пунктів 7.13 – 7.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 року в справі № 922/2416/17 якщо іпотека припинена у зв`язку з реалізацією предмета іпотеки, то подальше скасування судового рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, не впливає ані на чинність договору купівлі-продажу, укладеного на прилюдних торгах, ані на чинність іпотеки. Відповідно до частини першої статті 23 Закону № 898-IV у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Зазначену норму слід застосовувати разом з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень – офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови від 2 липня 2019 року у справі № 48/340). Однією із загальних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Тому суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц).
Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 46.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19)).
Тому за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Такі висновки сформульовані у пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19).
З огляду на зазначене Великою Палатою зроблено висновок про те, що при вирішенні спорів щодо прав на нерухоме майно необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного з порушенням закону, оскільки від цього може залежати, зокрема, чинність чи припинення іпотеки.
Тому Велика Палата Верховного Суду вважає, що у справі за належною вимогою (зокрема про визнання права іпотекодержателя) суд має врахувати наявність/відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного на аукціоні за відсутності в Державному реєстрі іпотек відомостей про обтяження. Відсутність у Державному реєстрі іпотек означених відомостей не може беззастережно свідчити про добросовісність особи, яка придбаває таке майно ( пункти 9.9, 9.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 року в справі № 922/2416/17).
У даній справі позивач, проте в супереч вимогам статті12, 81 ЦПК України не надав жодних доказів наявності обставин, які можуть свідчити про недобросовісність відповідача ОСОБА_1 , який придбав квартиру у ОСОБА_5 та відповідно було укладено договір купівлі-продажу.

Судом встановлено, що станом на час придбання квартири відповідачем у власність, вказана квартира була вільна від будь-яких обтяжень та прав інших осіб, оскільки запис про іпотеку був припинений на підставі судового рішення.
Таким чином, квартира була придбана відповідачем вільною від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.
Тобто, обґрунтованим є висновок про те, що станом на час придбання квартири, за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень відповідач добросовісно покладався на ці відомості, тобто не знав і не мав знати про існування таких прав чи обтяжень, тому набув право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.
За таких обставин, оскільки відповідач ОСОБА_1 є добросовісним набувачем спірної квартири, а позивачем вказаний факт не спростований та протилежного не надано, тому суд дійшов до висновку, що позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню.
Згідно частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог суд відмовляє повністю, судовий збір, сплачений позивачем при подані позову, розподілу не підлягає та повністю покладається на позивача.
Керуючись статтями 263-265, 273, 274, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.
Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На підставі частини 1 статті 354 ЦПК України, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 27.02.2026 року.

Головуючий суддя: