Справа № 167/141/26
Номер провадження 2/167/310/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Шептицької Н.В.,
з участю:
секретаря судового засідання Ващук О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі – позивач) до ОСОБА_2 (далі – відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

1.Стислий виклад позовних вимог.

09.02.2026 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з 03.08.2019 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 і від спільного подружнього життя у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька – ОСОБА_3 .
Протягом тривалого часу сімейне життя між нею на відповідачем поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин і на даний час між ними відсутнє порозуміння, любов, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на сім`ю і шлюб, який існує формально.
Крім того, відповідач належним чином своїх батьківських обов`язків щодо утримання неповнолітньої дитини не виконує, матеріально практично не допомагає.
Враховуючи вищенаведене, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, залишивши їй шлюбне прізвище « ОСОБА_4 », і стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття.

2.Рух справи в суді.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2026 року, справу передано на розгляд головуючому судді Сілічу І.І. (ас 14), який ухвалою від 16.02.2026 року прийняв її до розгляду (ас 17-18). 
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2026 року, справу передано на розгляд головуючому судді Шептицькій Н.В. (ас 26), яка ухвалою від 20.03.2026 року прийняла позовну заяву до розгляду з порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначила судове засідання на 15.04.2026 року (ас 28-29).

Сторони в судове засідання не з`явилися.
Позивач в позовній заяві просить про розгляд справи у її відсутності (ас 4).
Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає (ас 27).
Суд ухвалив: розгляд справи проводити у відсутності сторін, згідно ч.1 ст.223, ч.1 ст.279 ЦПК України.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 

Згідно ч.ч.4, 5 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою прийняття рішення у цій справі є 20.04.2026 року - дата складення повного судового рішення.

3. Встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази на їх підтвердження.

Дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення позовної заяви по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, суд встановив наступне.
Судом зі змісту позовної заяви та досліджених доказів встановлено, що сторони з 03.08.2019 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (ас 5) і від спільного подружнього життя у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька – ОСОБА_3 (ас 10).
Протягом тривалого часу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин і на даний час між ними відсутнє порозуміння, любов, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на сім`ю і шлюб, який існує формально.
Крім того, відповідач належним чином своїх батьківських обов`язків щодо утримання неповнолітньої дитини не виконує, матеріально практично не допомагає.

Відповідач вказані обставини, викладені в позовній заяві, не заперечив.

4. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.
Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Крім того, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.
Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

5. Висновки суду.

Судом встановлено, що внаслідок різниці характерів та поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння, довіри та поваги, діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім`ю, сторони разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, примирення між ними неможливе. 
Наведене свідчить про формальний характер шлюбу сторін.
Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, та з врахуванням вимог ст.ст.24, 55, 56 СК України, суд доходить висновку, що позов в частині вимог про розірвання шлюбу підставний та підлягає до задоволення, оскільки суд вважає, що подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.
Відповідно до вимог ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Пунктом 2 ч.3 ст.115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Також суд, виходячи із засад розумності, справедливості, а також враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, і визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, особу відповідача, який є чоловіком працездатного віку, не інвалід, не хворіє, на утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків немає, а також те, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків, доходить висновку, що вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини і визначення розміру частки заробітку (доходів), яка підлягає стягненню з відповідача щомісячно на дитину, є підставними та обгрунтованими, а тому підлягають до задоволення і з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від усього заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексу інфляції, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
На думку суду, такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним та обтяжливим для відповідача, і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини та відповідає принципу рівноправності обов`язків обох батьків по утриманню неповнолітньої дитини.
На підставі ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

6. Розподіл судових витрат.

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем при сплаті судового збору в частині вимог про розірвання шлюбу, сляд стягнути з відповідача на користь позивача.
На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України, судові витрати в частині вимог про стягнення аліментів слід покласти на відповідача і стягнути в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 4, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 430 ЦПК України, суд 
у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 03 серпня 2019 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис №1066, між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 - розірвати.
Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитини відповідного віку, починаючи з 09.02.2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення суду в частині вимог про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, слід допустити до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривню 20 (двадцять) копійок судового збору в частині вимог про розірвання шлюбу.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1 331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривню 20 (двадцять) копійок судового збору в частині вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Дата складення повного тексту рішення суду: 20.04.2026 року.

Головуючий суддя Шептицька Н.В.