ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/1236/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/1236/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

05.02.2026 працівник Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги ОСОБА_2 , здійснюючи на підставі довіреності від 05.01.2026 представництво інтересів ОСОБА_1 , звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (надалі - ГУПФ в Чернівецькій області), в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 10.12.2025 №163850010091 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком;
- зобов`язати ГУПФ в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 04.12.2025 з урахуванням всіх періодів роботи, зазначених у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .
Мотивуючи свій позов, заявниця вказує на протиправну, як на її думку, поведінку відповідача, що полягає у неналежній оцінці фактичних обставин трудової діяльності позивача, що призвело до протиправної відмови у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2026 ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
У відзиві на позовну заяву представник відповідача висловив свої заперечення проти задоволення позову. Зазначив, що рішенням ГУПФ в Чернівецькій області від 10.12.2025 №163850010091 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до частини другої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Зазначив, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_1 , оскільки титульну сторінку трудової книжки не завірено печаткою. Наголосив на необхідності підтвердження періодів роботи довідками, оформленими належним чином, з посиланням на первинні документи. Додав, що періоди роботи в колгоспі з 1986 по 1998 роки враховано по фактично відпрацьованим дням, оскільки відсутня інформація про членство в колгоспі та реорганізацію колгоспу (а.с. 24-29). 
Розгляд справи здійснюється судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними у справі матеріалами, вивчивши які, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 (у дівоцтві ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.12.2025 звернулася до пенсійного органу із заявою, в якій просила призначити їй пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 36-37).
Розгляд заяви за принципом екстериторіальності здійснювався ГУПФ в Чернівецькій області, за наслідками якого 10.12.2025 прийнято рішення №163850010091 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не менше 22 років при наявному стажі 16 років 8 місяців 27 днів (а.с. 33).
Відповідно до спірного рішення відповідача, не зараховано до страхового стажу періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , оскільки титульну сторінку трудової книжки не завірено печаткою. Необхідно підтвердити періоди роботи довідками, оформленими належним чином, з посиланням на первинні документи. Період роботи в колгоспі з 1986 по 1998 враховано по фактично відпрацьованим дням, оскільки відсутня інформація про членство в колгоспі та реорганізацію колгоспу.
Позивач вважає протиправними мотиви відмови, оскільки необхідною підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. До того ж, позивач не може нести відповідальність за правильність заповнення та ведення трудової книжки, а тому не може бути обмежена у праві мати визнаний трудовий стаж за періоди роботи на підприємстві внаслідок порушення відділом кадрів правил оформлення записів у трудовій книжці. 
З цих підстав позивачка через представника звернулася до суду з даним позовом за захистом порушеного права на призначення пенсії за віком.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
З 01.01.2004 таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV), який був прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Оскільки і Закон №1058-IV, і Закон України "Про пенсійне забезпечення" регулюють одні й ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні, за загальним правилом, мають норми Закону №1058-IV, як спеціального акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України Про пенсійне забезпечення" підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання приписами Закону №1058-IV.
Відповідно до ст. 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За приписами ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу - з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу - з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років.
Статтею 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Визначення поняття "трудовий стаж" чинне законодавство не містить, однак з аналізу норм Закону №1058-IV можна дійти висновку, що це періоди офіційної трудової діяльності особи до 01.01.2004 (до набрання чинності Закону №1058-IV), що підтверджуються записами у трудовій книжці.
При цьому періоди трудової діяльності до 01.01.2004, які зараховуються до страхового стажу, визначаються законодавством, яке діяло до прийняття Закону №1058-IV, а саме - статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення".
Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. 
Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Зазначеним нормам Закону корелює пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі - Порядок №637), за змістом якого основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, законодавець визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи за період до набрання чинності Законом №1058-IV, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
У рішенні ГУПФ в Чернівецькій області від 10.12.2025 №163850010091 фактичною підставою для відмови позивачу взято обставини відсутності необхідного страхового стажу у кількості 22 роки за наявного 16 років 8 місяців 27 днів.
При цьому в рішенні відповідач не конкретизував, які саме періоди роботи не зараховано до страхового стажу, зазначивши лише те, що період роботи в колгоспі з 1986 по 1998 враховано по фактично відпрацьованим дням, оскільки відсутня інформація про членство в колгоспі та реорганізацію колгоспу. 
За твердженням пенсійного органу не зараховано до страхового стажу періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , оскільки титульну сторінку трудової книжки не завірено печаткою. Необхідно підтвердити періоди роботи довідками, оформленими належним чином, з посиланням на первинні документи.
Оцінюючи на предмет обґрунтованості такі мотиви відмови у призначенні пенсії, суд дослідив наявну в матеріалах справи копію трудової книжки серія НОМЕР_1 від 01.08.1981, зі змісту якої з`ясував, що дійсно на титульному аркуші відсутній відбиток печатки Кобеляцького райбуткомбінату побутового обслуговування населення, в якому позивач працювала у період з 01.08.1981 по 13.10.1981 (згідно з наказом №74 від 13.10.1981). 
У зв`язку з цим суд зазначає, що порядок ведення трудових книжок у 1981 році регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях від 20.06.1974 №162, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР (надалі - Інструкція №162).
Пунктом 1 Інструкції №162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки працівників та службовців" (надалі - Порядок №656) та цією Інструкцією.
Відповідно до пункту 1 Порядку №656, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. 
Згідно з пунктами 5, 6 Порядку №656, заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності робітника. Відомості про робітника засвідчуються підписом спеціально уповноваженої особи та печаткою. В трудову книжку вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, освіта, професія, спеціальність.
Відповідно до пункту 18 Порядку №656, відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, збереженню та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, збереження і видачі трудових книжок посаді особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Тож оскільки обов`язок з ведення трудових книжок законодавцем покладено на підприємства, установи, організації, обставини її неналежного заповнення не можуть позбавити особу права на включення періодів роботи до страхового стажу та на отримання пенсії з його врахуванням.
Відтак, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17 та в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а.
З урахуванням наведеного правового регулювання спірних правовідносин та усталеної судової практики, суд формулює висновок по суті спору, відповідно до якого позивач не може нести відповідальність за правильність заповнення та ведення трудової книжки, а отже й не може бути обмежений у праві на врахування до трудового (страхового) стажу періодів її роботи згідно із записами трудової книжки серія НОМЕР_1 від 01.08.1981.
Відтак усі періоди трудової діяльності ОСОБА_1 згідно із записами трудової книжки серія НОМЕР_1 від 01.08.1981 підлягають зарахуванню до її страхового стажу для призначення пенсії за віком.
Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що рішення ГУПФ в Чернівецькій області №163850010091 від 10.12.2025 є необґрунтованим, оскільки прийняте без належної оцінки обставин, що мають значення для його прийняття, у зв`язку з чим таке рішення суд визнає протиправним та скасовує його, а позов у відповідній частині вимог - задовольняє.
З приводу ж вимог позивача про зобов`язання ГУПФ в Чернівецькій області призначити пенсію суд зазначає, що уповноваженим органом з цих питань є відповідний орган пенсійного фонду, до виключної компетенції якого входить розгляд документів, у тому числі і поданих вперше.
Адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Питання про наявність підстав для призначення пенсії за віком відноситься до повноважень органу Пенсійного фонду, який здійснював розгляд заяви, у даному випадку - до повноважень ГУПФ в Чернівецькій області.
При цьому суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, який зазначав, що завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.
За таких обставин позов у частині вимог щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком суд залишає без задоволення.
Натомість, обираючи належний та достатній спосіб захисту порушеного права, суд зобов`язує ГУПФ в Чернівецькій області здійснити повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 04.12.2025 про призначення їй пенсії за віком з урахуванням висновків суду про необхідність зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 усіх періодів її роботи згідно із записами трудової книжки серія НОМЕР_1 від 01.08.1981. 
Тож позов у цілому слід задовольнити частково.
Враховуючи обставини того, що ухвалою суду від 10.02.2026 позивачку звільнено від сплати судового збору, інших судових витрат вона не понесла, підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 у справі №440/1236/26 - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 10.12.2025 №163850010091.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 04.12.2025 про призначення їй пенсії за віком з урахуванням висновків суду про необхідність зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 усіх періодів її роботи згідно із записами трудової книжки серія НОМЕР_1 від 01.08.1981.
В решті вимог - позов залишити без задоволення.
Позивач:  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (код ЄДРПОУ 40329345; площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.  

Суддя	 	Є.Б. Супрун