Дата документу 25.03.2026 Справа № 336/10910/25

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Справа № 22-ц/807/887/26 Головуючий у 1-й інстанції: Боєв Є.С.
Є.У.№ 336/10910/25 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2026 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
Головуючої Кочеткової І.В.,
суддів: Кухаря С.В.,
Полякова О.З.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини,
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Чайковська Ружена Анатоліївна, на рішення Шевченківський районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2026 року, 
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини.
Зазначала, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого рішенням Нікопольського районного суду від 27.01.2021 з відповідача на її користь стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.02.2020 та до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на те, що аліменти на утримання сина у період з лютого 2020 по жовтень 2022 відповідач фактично не сплачував, станом на 24.10.2022 мав заборгованість у розмірі 103 135,1 грн., просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) у розмірі 84 540,7 грн. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з лютого 2020 року по 24 жовтня 2022 року в розмірі 84 540,70 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Чайковська Р.А. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати судове рішення, у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що судом першої інстанції не врахований уточнений розрахунок, згідно з яким розмір заборгованості станом на 24.10.2022 становив 84 540,70 грн., а не 103 135, 1 грн., як зазначив суд першої інстанції. Судом не враховано, що відповідачем вживались заходи до погашення заборгованості. Поза увагою суду залишилась та обставина, що до листопада 2019 року дитина проживала разом із батьком, знаходилась на його утриманні, позивачка силоміць відібрала у батька дитину і з 2019 по 2021 р.р. в проваджені суду перебувала справа про визначення місця проживання дитина. Вказує, що не ухилявся від утримання дитини, сплачує аліменти і погашає заборгованість. Крім того, просить стягнути судові витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги вважає неспроможними. При визначенні розміру заборгованості і суми пені судом врахований розрахунок, доданий відповідачем до заперечень проти позову, від суми боргу віднятий розмір штрафу. Вважає, що відповідачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження його доводів про відсутність вини у несплаті аліментів, відсутність його обов`язку сплачувати аліменти, невірного розрахунку розміру заборгованості. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги і стягнути витрати на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 3500 грн. На підтвердження понесених витрат до відзиві на апеляційну скаргу додано ордер на надання правничої допомоги від 01.11.2025, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 10.03.2026 про сплату ОСОБА_1 адвокату Вельможко О.О. 3 500 грн. за правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, детальний опис виконаних робіт.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі підстави.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно п. 1 ч. 1 ст.ст. 374, 375 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу – без задоволення.
Апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина(частина третя статті 181 СК України).
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.
Згідно з ч.1-3 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.
Відповідно до положень ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі спору – судом.
За положеннями ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).
Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.
Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Неустойка (пеня) – це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець встановив розмір пені – 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня – за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується шляхом помноження заборгованості зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж), на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помноження та один відсоток. (за формулою: заборгованість за місяць помноженою на кількість днів прострочення та помноженою на 1 %.).
Аналогічно обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року (справа № 14-616цс18).
При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі № 661/905/19 зазначено, що Сімейним кодексом України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Судом встановлено,  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 4).
Згідно з постановою державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) про відкриття виконавчого провадження (ВП № 65957919 від 02.07.2021 ) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/0182/1040/2021 182/8104/19, виданого 26.05.2021 Нікопольським районним судом Дніпропетровської області про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 5).
Позивачкою надано докази щодо наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів станом на 24.10.2022 в розмірі 103 135, 1 грн. (довідка на а. с. 7).
Також позивачем на підтвердження факту ухилення ОСОБА_2 від сплати аліментів надано письмовий доказ – копію постанови державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) від 26.08.2022 про накладення штрафу на боржника ОСОБА_2 у розмірі 18 594,4 грн. (згідно ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за заборгованість зі сплати аліментів понад один рік) (а. с. 6).
Проте, не зважаючи на такі заходи, вжиті державним виконавцем, боржник ОСОБА_2 лише з січня 2023 року почав сплачувати аліменти щомісяця, а заборгованість по аліментам існувала тривалий час і лише у січні-лютому 2025 року ним було погашено вказану заборгованість (довідка та розрахунок заборгованості – а. с. 44, 45).
Виходячи з розрахунку заборгованості за період з лютого 2020 року по 24 жовтня 2022 року, складеного Державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) (а. с. 7-8), суд визначив розмір пені, навівши в мотивувальній частині судового рішення відповідні розрахунки.
Визначивши, що розмір пені значно перевищує розмір загальної заборгованості зі сплати аліментів, суд врахувавши приписи частини 1 статті 196 СК України, дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі не більше 100 відсотків заборгованості по аліментам, яка складає у період з лютого 2020 р. по 24.10.2022 р. (1027 днів) 103135, 1 грн. за вирахуванням з цієї суми штрафу (накладеного державним виконавцем відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження») у розмірі 18 594,4 грн., а саме: 103 135,10 грн. – 18 594, 40 грн. = 84 540,70 грн. Саме в такому розмірі (з врахуванням вищевказаних норм закону) позивачка просила стягнути з відповідача суму неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з лютого 2020 року по 24 жовтня 2022 року. 
Доказів, які б свідчили про відсутність вини ОСОБА_2 у несвоєчасному виконанні аліментних зобов`язань, останнім суду не надано. 
Доводи апеляційної скарги про не врахування судом уточненого розрахунку заборгованості є неспроможними, оскільки сума штрафу у розмірі 18 594,40 грн. була віднята судом від загальної суми боргу. 
Розрахунок заборгованості станом на 24.10.2022 року, складений Державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), відповідачем не оскаржувався, а погасивши у січні-лютому 2025 року всю заборгованість по аліментам, фактично визнав правильність нарахування цієї заборгованості.
Доводи відповідача про те, що судом першої інстанції не взято до уваги наявності спору між батьками щодо місця проживання дитини у період з 2019 р. по 2021р., є неспроможними. Як правильно зазначив суд першої інстанції, рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.01.2021 у справі № 182/8104/19, провадження № 2/0182/1040/2021, на підставі якого виданий відповідний виконавчий лист і яким призначено стягнення аліментів з ОСОБА_2 саме з 11.02.2020, самим відповідачем не оскаржувалося.
Відповідачем не заперечувалося, що з листопада 2019 року дитина проживала разом із матір`ю, перебування в провадженні суду спору щодо визначення місця проживання дитини не звільняє батьків від обов`язку утримувати дитину.
Суд обґрунтовано зазначив, що ОСОБА_2 не довів, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання та не довів відсутності своєї вини у довготривалому невиконанню зобов`язань по сплаті аліментів, а тому суд вважає за можливе застосувати до боржника санкцію за ухилення від сплати аліментів, а саме, стягнути з нього неустойку (пеню). 
Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року).
Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(Alxl%xQl)+(A2xl%xQ2)+....(Anxl%xQn), де: р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.
Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості (постанова КЦС ВС справа № 334/7702/16 від 15.01.2020).
Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Врахувавши наведене, та взявши до уваги наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості № 65957919 у період з лютого 2020 р. по 24.10.2022 р. (1027 днів) 103135, 1 грн. за вирахуванням з цієї суми штрафу (накладеного державним виконавцем відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження») у розмірі 18 594,4 грн., а саме: 103 135,10 грн. – 18 594, 40 грн. = 84 540,70 грн. Саме в такому розмірі (з врахуванням вищевказаних норм закону) просила позивач стягнути з відповідача суму неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з лютого 2020 року по 24 жовтня 2022 року.
Докази та обставини, ні які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права. 
На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права. 
З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позову.
Крім того, враховуючи що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенні, та вона підставі ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, понесені ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу покладені на відповідача.
На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.
На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню 3500 грн. витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, надану адвокатом Вельможком О.О. на підставі ордеру від 01.11.2025, що підтверджується відповідними письмовими доказами.. 
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Чайковська Ружена Анатоліївна залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2026 року у цій справі залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 500 грн. (три тисячі п`ятсот гривень) компенсації витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуюча І.В. Кочеткова

Судді: С.В. Кухар

О.З.Поляков