КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 370/438/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6464/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,
суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П., 
при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на дії, бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарського Олександра Миколайовича, стягувач: ОСОБА_1 , 
за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 17 листопада 2025року, постановлену під головуванням судді Косенко А.В.,-
встановив:

У травні 2023 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду із названою скаргою.
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просило: визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 12 вересня 2024 року; зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повернути виконавчий документ стягувачу на підставі п. 4 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» та виключити з Єдиного реєстру боржників відомості стосовно боржника - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (код за ЄДРПОУ: 09807856), які внесені на підставі виконавчого провадження № НОМЕР_1.
Скарга обґрунтована тим, що додатковим рішенням Макарівського районного суду Київської області від 12 травня 2021 року у справі № 370/438/20 стягнуто в рівних частинах з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ «ОСБП» на користь ОСОБА_1 50 000 грн 00 коп., по 16 666 грн 66 коп. з кожного.
Постановою Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12 вересня 2024 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа № 370/438/20.
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вважає, що виконавче провадження № НОМЕР_1 відкрито з порушенням норм чинного законодавства, оскільки на час відкриття виконавчого провадження було відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та кредит» на підставі постанови правління НБУ від 17 грудня 2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та кредит».
Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 17 листопада 2025року у задоволенні названої скарги відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення суду, яким задовольнити вимоги скарги.
В судовому засіданні представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» підтримав вимоги апеляційної скарги. 
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції зазначив, що оскаржуване рішення, дії прийняті та вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця. 
Постанова Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 12 вересня 2024 року є законною та скасуванню не підлягає.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час здійснення процедури виведення банку з ринку вимоги кредиторів задовольняються виключно в черговості та порядку, передбаченими ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Визначенийпорядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність (абзаци 13, 14 підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) у справі за конституційною скаргою щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (щодо забезпечення державою виконання судового рішення) від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019).
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» регулюють правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ФГВФО, порядок виплати ФГВФО відшкодування за вкладами, а також регулює відносини між ФГВФО, банками, НБУ, визначає повноваження та функції ФГВФО щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків (ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
У спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, зобов`язань перед його кредиторами, приписи Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними відносно приписів інших нормативних актів, що регулюють відповідні правовідносини. 
ФГВФО безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі ФГВФО з дня початку процедури ліквідації банку здійснює, зокрема, такі повноваження: реалізує повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, оновлює інформацію, що міститься у Кредитному реєстрі НБУ.
Зач. 4ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на  будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди. У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 квітня 2023 року у справі № 5002-17/1718-2011 щодо застосування приписів п. 4 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» зробила висновок про те, що вказана правова норма має застосовуватися імперативно щодо всіх конкурсних вимог кредиторів неплатоспроможного банку, оскільки Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає спеціальні процедури задоволення конкурсних вимог неплатоспроможного банку у відповідній черговості.
Разом з тим, якщо існують судові рішення, які набрали законної сили, щодо зобов`язання до вчинення ліквідатором банку певних дій з погашення вимог, які виникли як поточні в ліквідаційній процедурі до неплатоспроможного банку, і такий ліквідатор відмовляється в добровільному порядку виконати такі рішення, стягувач не може бути позбавлений конституційного права на виконання судового рішення. З огляду на таке повернення державним виконавцем без прийняття до виконання виконавчого документа стягувачу буде незаконним.
Судом встановлено, що додатковим рішенням Макарівського районного суду Київської області від 12 травня 2021 року у справі № 370/438/20 стягнуто в рівних частинах з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ «ОСБП» на користь ОСОБА_1 50 000 грн 00 коп., по 16 666 грн 66 коп. з кожного.
Постановою Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12 вересня 2024 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа № 370/438/20.
Постановою Правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та кредит». 
Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду від 22 грудня 2022 року № 1067 із 27 грудня 2022 року відкликано повноваження ліквідатора акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та вирішено повноваження під час здійснення ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» здійснювати безпосередньо Фондом гарантування.
На підставі п. 1 та п. 3 рішення № 1067 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис про зміну керівника АТ «Банк «Фінанси та Кредит» шляхом внесення даних директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 
Враховуючи, що вимоги про стягнення із ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» грошових коштів згідно додаткового рішення Макарівського районного суду Київської області від 12 травня 2021 року у справі № 370/438/20 є поточними вимогами, які виникли після запровадження процедури ліквідації банку, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність протиправних дій державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 12 вересня 2024 року.
Доводи апеляційної скарги про те, що державний виконавець був зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 4 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів відхиляє, оскільки вказане положення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документа, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, не може суперечити принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 16 квітня 2018 року у справі №910/11908/16, від 06 листопада 2019 року у справі №761/14537/15 та від 15 квітня 2020 року у справі №761/24136/15-ц.
Інші доводи апеляційноїскарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або процесуального права та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 17 листопада 2025 року постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційних скарг немає. 
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,- 

постановив:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»залишити без задоволення.
Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 17 листопада 2025року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 12 березня 2026 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов 

Судді: С.Г. Музичко 

Л.П. Сушко