ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний №333/8345/25 Головуючий в 1 інст. Наумова І.Й.
Провадження №33/807/258/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року      місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — адвоката Аворник Л.В., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Аворник Л.В. на постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 23 жовтня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору про надання правничої допомоги від 15.02.2024 р. місце проживання: АДРЕСА_2 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 27 серпня 2025 року о 21 год. 50 хв. ОСОБА_2 керував транспортним засобом GEELY СК державний номерний знак НОМЕР_1 в м.Запоріжжя, Оріхівське шосе, 14А км з явними ознаками наркотичного сп?яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, неприродна білість (згідно протоколу блідість) обличчя. Від проходження на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку, а саме: в спеціалізованому медичному закладі, у лікаря-нарколога, водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив положення п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Аворник Л.В., діючи в інтересах ОСОБА_3 , звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій зазначила, що вважає її незаконною та необґрунтованою.

Вказала, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений з порушенням норм чинного законодавства, оскільки виготовлений не на бланку встановленого зразку, що містить елементи захисту, визначені Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушенні у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 7 листопада 2015 року. Отже, форма протоколу працівниками поліції не дотримана.
Звертає увагу, що матеріали справи не вказують на наявність будь-якої ознаки наркотичного сп`яніння, що визначена діючим законодавством у водія. Поведінка ОСОБА_3 відповідала обстановці, темп ходи та мови звичайний, а відеозапис події не є безперервним. Направлення на огляд водія транспортного засобу, поліцейським ОСОБА_4 не вручалося, не ознайомлено останнього з його змістом, не повідомлено яким закладом охорони здоров`я буде проведений огляд водія, що свідчить про недотримання поліцейськими відповідного порядку направлення на огляд водія. Крім того, в матеріалах справи наявне направлення до закладу охорони здоров`я, проте його складання не зафіксовано відеозаписом події. В даному направленні зазначено, що ОСОБА_3 до закладу охорони здоров`я доставив інспектор Рощупкін А.Л., однак згідно з протоколом його було складено за адресою: м.Запоріжжя. вул. Оріхівське шосе, 14а.
Отже вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис події та направлення на медичний огляд, які наявні в матеріалах справи, містять суперечливі дані та відображають різні обставини, а тому в сукупності не можуть бути доказами винуватості ОСОБА_1 .
Звертає увагу, що в протоколі зазначено, що ОСОБА_2 керував автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння, тобто вже встановлений факт порушення відповідного пункту ПДР України. Дане правопорушення підпадає під дію п 2.9а ПДР України. В той же час в протоколі зазначається, що ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР України, який виходячи з фабули протоколу не має відношення до вказаної ситуації.
Отже вважає, що в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказані дві взаємовиключні фабули події, які підпадають під різні пункти порушення ПДР України, а тому не розкрито суть та ознаки складу вчиненого адміністративного правопорушення та безпідставно визначено пункт ПДР України, який нібито порушив ОСОБА_2 .
У зв`язку із вищевикладеним вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є недопустимим доказом, беззаперечні докази вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення відсутні, а суд не має повноважень самостійно виходити за межі фабули викладеної в протоколі, самостійно відшукувати докази або встановлювати обставини вчинення правопорушення.
Просить скасувати постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 23 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
29 січня 2026 року адвокат Аворник Л.В. звернулася до апеляційного суду з клопотання про об`єднання справ про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 № 333/8345/25, №333/8346/25 та 333/8642/25 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, які перебувають в провадженні Запорізького апеляційного суду в одне провадження.
Розглянувши вищевказане клопотання, суддя апеляційного суду вважає за необхідне відмовити в його задоволенні, оскільки вимогами ч. 1 ст. 36 КУпАП передбачено, що при вчинення однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.
У даному випадку протоколи відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у справах № 333/8345/25, №333/8346/25 та 333/8642/25 складені в різні дні, за окремі правопорушення, не є пов`язаними між собою та містять самостійні склади адміністративних правопорушень.
Одночасно слід зазначити, що нормами чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено процесуальної процедури об`єднання справ про адміністративні правопорушення, а також обов`язку об`єднання справ про адміністративні правопорушення.
Враховуючи належне повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 через свого захисника – адвоката Аворник Л.В., яка присутня при розгляді справи, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України
Розглянувши матеріали справи, заслухавши адвоката Аворник Л.В., яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні в справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.
Висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 436113 від 27 серпня 2025 року підтверджується: 
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27 серпня 2025 року, з якого вбачається, що в результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби у ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`янінні: порушення мови, порушення координації рухів, неприродна блідість обличчя. Огляд водія не проводився у зв`язку з відмовою від проходження ( а.с. 3); 
- відеозаписом події (а.с. 7).
Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, згідно п. п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння - порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.
Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Працівниками поліції вказані вимоги закону дотримані. 
Так, відеозаписом події зафіксовано зупинку транспортного засобу GEELY СК державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 на блокпосту. Під час перевірки документів водія у поліцейського виникли підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Слідує візуальний огляд водія ОСОБА_1 шляхом огляду зіниць очей, встановлено, що зіниці очей не реагують на світло (не звужуються). Зафіксовано пропозицію водію пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Відмова ОСОБА_1 від проходження запропонованого огляду (час запису 00:15:55). Роз`яснення водію про відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на визначення стану сп`яніння. Оголошення водію його процесуальних прав. Складання та підписання протоколу.
Отже, на переконання судді апеляційного суду працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, ЗУ «Про Національну поліцію».
Проте, ОСОБА_1 відмовився від вказаного огляду, за що настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Жодних об`єктивних, вагомих причин, які б можна було розцінити як поважні задля відмови від проходження відповідного огляду, суддя апеляційного суду не вбачає.
На посилання сторони захисту, що протокол відносно ОСОБА_1 складений з порушенням норм чинного законодавства, оскільки виготовлений не на бланку встановленого зразку, що містить елементи захисту, визначені Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушенні у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 7 листопада 2015 року, слід зазначити наступне.
Протокол відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема в ньому зазначено місце складання; місце і дата вчинення правопорушення; суть правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; анкетні дані особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; підписи особи, яка склала протокол; підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. З графи 13 протоколу вбачається, що ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституцією України та ст. 268 КУпАП роз`ясненні, що останній засвідчив власним підписом. 
Крім того, протокол відносно ОСОБА_1 виготовлений відповідно до Розділу 2 ч. 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушенні у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 7 листопада 2015 року, яким передбачено, що за наявності технічної можливості протокол про адміністративне правопорушення складається в електронній формі з автоматичним присвоєнням йому відповідної серії та номера, який роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, що було і зроблено працівниками поліції.
Отже, працівником поліції було дотримано вимоги ст. 256 КУпАП та вищенаведеної Інструкції під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП.
На посилання сторони захисту про те, що відеозаписом події не зафіксовано складання та вручення письмового направлення до закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 слід зазначити, що відсутність відео фіксації саме складання направлення до закладу охорони здоров`я, не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення та не є тією обставиною, яка впливає на кваліфікацію його дій.
Разом із цим, законодавством не передбачено вручення письмового направлення водію, оскільки такий огляд проводиться у присутності поліцейського який має забезпечити доставку особи, яка погодилася на проходження відповідного огляду, однак ОСОБА_1 відмовився від огляду.
Доводи захисника про те, що матеріали справи не вказують на наявність будь-якої ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , що визначені діючим законодавством є безпідставними, оскільки з матеріалів справи, зокрема з відеозапису події та з направлення на огляд водія до закладу охорони здоров`я вбачається, що за результатами проведеного поліцейським візуального огляду ОСОБА_1 у нього було виявлено наступні ознаки: порушення мови, порушення координації рухів, неприродна блідість обличчя, які, як встановлено з відеозапису події, були оголошення водію.
Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Аворник Лариси Вікторівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду      В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 333/8345/25