Справа № 349/1176/25 
Провадження № 22-ц/4808/484/26 
Головуючий у 1 інстанції Могила Р. Г. 
Суддя-доповідач Луганська 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Луганської В.М.,
суддів: Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України)
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , на ухвалу Рогатинського районного суду від 21 січня 2026 року, постановлену у складі судді Могили Р.Г.,
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними правочинів,

в с т а н о в и в:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 , вінтересах якої діє адвокат Савченко М.В., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів позики та розписок від 15 лютого 2014 року, від 10 липня 2014 року.

08 січня 2026 року представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Лагутін І.В подав клопотання про зупинення розгляду справи на підставі п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, яке обґрунтовано тим, що в провадженні Печерського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа №757/38773/17-ц за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на підставі договору позики від 10 липня 2014 року, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики від 10 липня 2014 року. 
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2025 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено. ОСОБА_3 має намір оскаржувати зазначене рішення суду. Посилається на те, що підстави зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики від 10 липня 2014 року в справі №757/38773/17 є тотожними, предмету та підставам позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вимоги зустрічного позову у справі №757/38773/17 обґрунтовані тим, що договір позики від 10 липня 2014 року є недійсним, оскільки грошові кошти ОСОБА_5 від ОСОБА_3 не отримувались, а договір та розписка від 10 липня 2014 року підписані невстановленою особою від імені ОСОБА_2 . В ході розгляду судової справи №757/38773/17-ц проведено ряд почеркознавчих та технічних експертиз щодо договору та розписки від 10 липня 2014 року, які можуть бути враховані як докази у цій справі. Розгляд цієї справи та ухвалення відповідного рішення щодо тих самих правових відносин та з тих же підстав без остаточного вирішення справи №757/38773/17-ц може призвести до порушення принципу правової визначеності та ухвалення взаємовиключних судових рішень щодо одного й того самого предмета спору.
Крім того, зазначив, що в даному спорі сторона позивача та сторона відповідача ОСОБА_2 порушують питання про витребування у ОСОБА_3 оригіналів договору та розписки від 10 липня 2014 року та просять суд призначити у справі комплексну експертизу. Сторони спору обізнані, що оригінали зазначених документів було надано представником ОСОБА_3 до суду в рамках зазначеної справи №757/38773/17-ц ще у далекому 2017 році саме за ініціативою сторони відповідача ОСОБА_2 , яка вимагала проведення експертизи вказаних документів у цивільній справі, про що зазначено у судовому рішенні, і такі документи до ОСОБА_3 судом не поверталися.
Вказує, що без остаточного вирішення спору, який розглядається в межах справи №757/38773/17-ц та набрання відповідним рішенням законної сили, розгляд цієї справи з урахуванням змінених підстав позову є неможливим.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 21 січня 2026 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними правочинів до набрання законної сили рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2025 року в цивільній справі №757/38773/17-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 21 січня 2026 про зупинення провадження, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відсутні підстави для зупинення провадження у справі № 349/1176/25, оскільки не існує об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до розгляду справи № 757/38773/17. Сама лише наявність матеріально-правового зв`язку між спорами не є достатньою правовою підставою для зупинення провадження у розумінні процесуального законодавства. 
Звертає увагу суду на те, що не має об`єктивних перешкод для розгляду цієї справи до вирішення справи №757/38773/17-ц. 
У справі №757/38773/17-ц ОСОБА_1 не приймала участі, а тому в силу ч. 5 статті 82 ЦПК України встановлені у справі №757/38773/17-ц обставини не будуть мати преюдиційного значення для розгляду цієї справи. Твердження суду першої інстанції про те, що певні обставини справи №757/38773/17-ц в подальшому не потребуватимуть доказування у цій справі суперечать частині 5 статті 82 ЦПК України.
Посилається на те, що позивачка не позбавлена можливості у межах даного провадження доводити обставини щодо укладення чи неукладення оспорюваних договорів позики, а також підтверджувати або заперечувати факт передачі коштів. 
Зібрані та наявні у справі докази дозволяють встановити та оцінити всі фактичні обставини, учасники справи не позбавлені права подати до суду й інші докази, якщо вважатимуть за необхідне, а судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не наведено ні обґрунтованих мотивів неможливості встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Копія висновку експерта від 16.08.2019 року подана до матеріалів цієї справи та вказаний висновок може бути врахований та оцінений судом при розгляді цієї справи незалежно від справи №757/38773/17-ц як і будь-які інші докази, що містяться в матеріалах справи №757/38773/17-ц, можуть бути досліджені та оцінені судом в цій справі.
Зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції, належним чином не обґрунтував, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи, та чому зібрані у справі докази не дають можливості самостійно встановити та оцінити обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору. Сама по собі взаємопов`язаність позовних вимог двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі, оскільки підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 лютого 2026 року відкрито апеляційне провадження. 
Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження вручено ОСОБА_2 25 лютого 2026 року, ОСОБА_3 – 27 лютого 2026 року, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 05 березня 2026 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.
За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п.14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без повідомлення сторін в порядку письмового провадження.
Згідно ч.1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Зупиняючи провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними правочинів до набрання законної сили рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2025 року в цивільній справі №757/38773/17-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики суд виходив з того, що існує тісний матеріально-правовий зв`язок між справами №349/1176/25 та №757/38773/17-ц, та існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2025 року в справі №757/38773/17.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з вимогами п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
Визначаючи наявність передбачених ст.251 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли у цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.
Відповідно до цієї ж норми суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
З огляду на наведене, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.
Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для цієї справи, тобто зупинення провадження у цивільній справі, виходячи з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки у випадку, коли у цій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених позовних вимог або умов, від яких залежить їх розгляд.
Згідно роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України в п. 33 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду
Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року (провадження № 1957цс16), визнаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Таким чином, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній зі справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.
У даній справі №349/1176/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 предметом спору є визнання недійсними договору позики від 15 лютого 2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , розписки, яка датована 15лютого 2014 року, та визнання недійсними договору позики від 10 липня 2014 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та розписки від 10 липня 2014 року.
З урахуванням заяви від 08 грудня 2025 року про зміну підстав позову, позивачка на обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона не надавала згоди на укладання оскаржуваних договорів та розписок, крім того посилається на те, що оскаржувані договори є недійсними з підстав того, що підписи ОСОБА_2 на всіх оскаржуваних договорах та розписках є підробленими та не належать ОСОБА_2 .
Підставою для зупинення провадження у справі став факт розгляду Печерським районним судом м. Києва справи №757/38773/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 10 липня 2014 року та зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики від 10 липня 2014 року, укладеного між ним та ОСОБА_3 .
Вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що договір позики від 10 липня 2014 року є недійсним, оскільки грошові кошти ним від ОСОБА_3 не отримувалися, а договір і розписка від 10 липня 2014 року підписані невстановленою особою від імені ОСОБА_2 .
Тобто предметом розгляду у справі №757/38773/17 за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 є визнання недійсним договору позики від 10 липня 2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з підстав не підписання ОСОБА_2 оспорюваного договору.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 листопада 2025 року в справі № 757/38773/17-ц відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики.
Вказане рішення суду не набрало законної сили, ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 02лютого 2026 року справу призначено до апеляційного розгляду на 25 березня 2026 року.
Як вбачається із тексту вказаного рішення суду під час розгляду справи судом було призначено комплексну судово - почеркозначу експертизу та технічну експертизу документів, в матеріалах справи є висновки експертиз.
Об`єктами дослідження експертизи були оригінали договору позики від 10 липня 2014 року та розписки від 10 липня 2014 року.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що між справою №349/1176/25 та справою № 757/38773/17-ц є тісний матеріально-правововий зв`язок, оскільки предметом розгляду справи № 757/38773/17-ц є визнання недійсними договору позики та розписки від 10 липня 2014 року з підстав зазначених у позовній заяві у справі №349/1176/25, що унеможливлює самостійний та повноцінний розгляд справи №349/1176/25
на підставі наявних у ній доказів без очікування набрання законної сили рішенням у справі № 757/38773/17-ц, оскільки обставини, які встановлені судом у справі № 757/38773/17-ц будуть мати преюдиційне значення для особи, щодо якої встановлено ці обставини і, яка брала участь у розгляді справи № 757/38773/17-ц. Тому доводи апеляційної скарги про те, що не має об`єктивних перешкод для розгляду справи №349/1176/25 не заслуговують на увагу.
Відповідно до положень статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 21 січня 2026 року відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Ухвалу Рогатинського районного суду від 21 січня 2026 року залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 березня 2026 року.

Судді:  В.М. Луганська

В.М. Барков

Є.Є. Мальцева