Справа № 163/2804/25 
Провадження № 2/163/189/26 

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року  Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді Шеремети С.А.
з участю секретаря Голядинець О.В.,
розглянувши в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про зміну розміру та способу стягування аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
в с т а н о в и в :
У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про збільшення розміру аліментів шляхом зіни способу їх стягнення на утримання неповнолітньої дитини, стягуваних з відповідача за рішенням суду від 04 липня 2018 року, з 1000 гривень на 1/4 частки від усіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Заявлені вимоги представник обґрунтувала тим, що на підставі рішення Любомльського районного суду від 04.07.2018 року з відповідача на утримання спільної із позивачем дитини збільшено розмір стягуваних за рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 21.11.2014 року аліментів з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 500(п`ятисот) гривень до 1000(однієї тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дитина проживає з позивачем, тому основний тягар утримання лежить на ній як матері. Нині позивачу відомо, що відповідач проходить військову службу в ЗСУ, де отримує матеріальне забезпечення, а тому його матеріальне становище від дня ухвалення рішення про стягнення аліментів значно покращилося. У зв`язку із цим вважає наявними підстави для збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. 

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 08 січня 2026 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали та матеріалами позову без вручення, ухвалою від 09 лютого 2026 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання сторони не з`явились.
Відповідач ОСОБА_2 в канцелярію суду 04.03.2026 року подав заяву, в якій вказав, що проти позову не заперечує. Одночасно просив справу розглядати без його участі. 
З огляду на викладене суд провів розгляд позову за відсутності сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідженням змісту позовних вимог та їх обґрунтування встановлено, що вони відповідають положенням ст.141, 180, 182-184, 192 СК України.

Рішенням Любомльського районного суду від 04 липня 2018 ухвалено збільшити розмір стягуваних за рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 21.11.2014 року аліментів з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 500(п`ятисот) гривень до 1000(однієї тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Довідкою про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 та витягом з реєстру територіальної громади підтверджується, що ОСОБА_3 проживає разом з позивачем по АДРЕСА_1 .
Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 встановлено, що починаючи з серпня 2018 року з відповідача стягуються аліменти та станом на 16.12.2025 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня.
Із відповіді на запит №305761228 від 15.12.2025 року встановлено, що ОСОБА_2 одержує заробітну плату у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
За приписами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України).
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).
Відповідно до частини 1 статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, за змістом статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального стану платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального стану платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.
Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі 372/2393/17.
Надаючи оцінку вищенаведеним фактам і обставинам, суд враховує, що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, та вважає наявними підстави для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів у відповідності до положень ст.192 СК України шляхом зміни способу стягнення із 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на частку від доходу відповідача, оскільки його матеріальне становище вочевидь покращилось, що підтверджено належними і допустимими доказами, а його спільна із позивачем дитина потребує більших витрат на своє утримання, а ніж ті, що нині вона отримує від відповідача. 
Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Такий розмір аліментів, на думку суду, на достатньому рівні забезпечить ви-конання відповідачем батьківського обов`язку, узгоджується з положеннями ч.5 ст.183 СК України щодо розміру аліментних зобов`язань на одну дитину, а також відповідатиме закріпленим у ч.9 ст.7 СК України засадам справедливості, добросовісності, розумності і водночас не порушуватиме прав відповідача. 
Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення та задоволення позовних вимог.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів – у межах суми платежу за один місяць.
У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати по справі у вигляді судового збору належить покласти на відповідача. При цьому, відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» слід врахувати коефіцієнт 0,8 з огляду на подання позову в електронній формі. 
Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позови задовольнити повністю.
Збільшити розмір стягуваних за рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 04 липня 2018 року у справі № 163/729/18 аліментів із  ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом зміни способу їх стягнення з 1000 (однієї тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок судового збору. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.
Інформація про сторін:
Ім`я позивача – ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 .
Ім`я відповідача – ОСОБА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП – НОМЕР_3 .

Головуючий : суддя         С.А. Шеремета