ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року	Львів	Справа № 260/2795/25 пров. № А/857/40360/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Носа С.П., 
суддів Кухтея Р.В., Гуляка В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року у справі № 260/2795/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій,-
суддя у І інстанції Ващилін Р.О.,
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Ужгород,
дата складення повного тексту рішення не зазначено,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Київ №072150000332 від 21.02.2025 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Київ переглянути заяву та зарахувати до загального страхового стажу період роботи із 28 жовтня 1977 року по листопад 2006 року згідно трудової книжки від 26.04.1978, із часу звернення із заявою про призначення пенсії за віком.
Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що в лютому 2025 року вона звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, до якої долучила всі необхідні підтверджуючі документи, однак за результатами розгляду таких у призначенні пенсії було відмовлено за відсутності необхідного страхового стажу. Так, відповідно до отриманого рішення, відповідач відмовився зарахувати окремі періоди трудового стажу з огляду на скорочення по батькові в первинних документах підприємства. Вказане рішення вважає протиправним, оскільки її страховий стаж засвідчено передбаченими законодавством документами та архівними довідками. 
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Київ №072150000332 від 21.02.2025 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Київ зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди трудової діяльності з 05.05.1978 по 15.10.1978 згідно з відомостями трудової книжки від 26.04.1978, в радгоспі ім. Борканюка згідно з відомостями архівних довідок №1481 та №1482 від 23.08.2018, та повторно розглянути заяву від 14.02.2025 для вирішення питання можливості призначення пенсії за віком.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на скорочення по батькові позивача в первинних документах підприємства. Виходячи з наведеного, апелянт вважає рішення пенсійного органу про відмову в зарахуванні стажу правомірним.
Позивачем відзиву на апеляційну скаргу відповідача не подано.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 14 лютого 2025 року ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі – ГУ ПФУ в Закарпатській області) із заявою про призначення пенсії за віком.
Подана ОСОБА_1 заява про призначення пенсії була скерована відповідно до принципу екстериторіальності для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі – ГУ ПФУ в м. Києві).
За результатами розгляду поданих ОСОБА_1 документів рішенням ГУ ПФУ в м. Києві №072150000332 від 21.02.2025 у призначенні пенсії за віком було відмовлено у зв`язку з недостатністю страхового стажу. Так, відповідно до рішення ГУ ПФУ в м. Києві страховий стаж ОСОБА_1 становить 13 років 9 місяців. При цьому до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою з 05.05.1978 по 15.10.1978 (відсутній договір), з 02.12.1979 по 02.03.1984 (порушено послідовність внесення записів) та з 1979 по 1984 згідно з архівних довідок від 23.08.2018 №1481, №1482 в радгоспі ім. Борканюка (АТГ “Липча”), оскільки згідно з актом перевірки від 28.01.2025, який складений на підставі первинних документів, зазначено скорочення по батьків.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09.07.2023 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-IV).
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058). 
Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення” №1788-XII (далі – Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Положеннями ст.62 Закону №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Вказане кореспондується також з положеннями п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993р. (далі – Інструкція) та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 р. (далі – Порядок).
Відповідно до п. 2.2 Інструкції, до трудової книжки вносяться наступні відомості: про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Згідно п. 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. 
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (2.4 Інструкції).
Вказане кореспондується також з положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (далі – Інструкція №162) (що була чинна на момент видачі трудової книжки позивача).
З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що позивач при зверненні за призначенням пенсії подала, в тому числі трудову книжку від 26.04.1978 та архівні довідки №1481 від 23.08.2018, №1482 від 23.08.2018. 
Так, як вбачається з відомостей трудової книжки ОСОБА_1 у період з 05.05.1978 по 15.10.1978 вона працювала згідно з договором на заготівлі лісу в Зерно-насіннєвому радгоспі “Джам”.
Дослідивши наявні в матеріалах справи копії зазначеної вище трудової книжки, судом встановлено, що відомості про такий період роботи внесено з дотриманням вимог Інструкції, зокрема, відомості про прийняття та звільнення з роботи зроблені акуратно, кульковою ручкою, завірені підписом уповноваженої особи та печаткою юридичної особи, з посиланням на відповідні накази. З таких можна точно встановити місце, посаду та період роботи позивача, а також номер та дату розпорядчого документа, на підставі яких зроблені відповідні записи.
Відмовляючи зарахувати спірний період до страхового стажу позивача, відповідач посилається виключно на відсутність договору. Разом з тим, норми Законів №1788 та №1058 не пов`язують можливість зарахування певного періоду роботи до страхового стажу з умовою наявності договору. Натомість положеннями ст. 62 Закону №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Позивач, як працівник може й не мати укладеного в 1978 році договору про прийняття на роботу. Однак наявність запису в трудовій книжці передбачає необхідність врахування такого періоду роботи до страхового стажу. З огляду на вищенаведене спірний період роботи в Зерно-насіннєвому радгоспі “Джам” підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.
Абз. 2 п. 1 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно п. 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п. 23 Порядку, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).
Згідно п. 24 Порядку для підтвердження стажу роботи приймаються лише ті відомості про період роботи, що внесені до довідки на підставі документів, або відповідно до вимог цього Порядку.
Довідки, видані колгоспами при залишенні членом колгоспу роботи, а також довідки, видані в більш пізній період колгоспами, які згодом припинили свою діяльність, можуть братися до уваги й тоді, коли вони не містять підстав видачі.
У тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця (п. 27 Порядку).
Встановлено, що на підтвердження страхового стажу за період роботи в радгоспі ім. Борканюка Гандера Г.Ю. надала територіальному органу Пенсійного фонду України архівні довідки №1481 та №1482 від 23.08.2018. Відповідно до відомостей таких довідок, згідно з книгами нарахування заробітної плати робітникам і службовцям по радгоспу ім. Борканюка (АТГ “Липча”) за період з 1979 року по 1983 рік наявні відомості щодо вироблених ОСОБА_1 трудоднів та нарахованої заробітної плати. В свою чергу відомості щодо вироблених ОСОБА_1 трудоднів та нарахованої заробітної плати за 1984 відсутні. 
Такі довідки завірені підписом начальника архівного відділу Хустської райдержадміністрації та печаткою, тобто оформлені, відповідно до законодавчих вимог. 
Свою відмову зарахувати такий період роботи до страхового стажу позивача за відомостями вищезазначених довідок відповідач аргументував тим, що згідно з актом перевірки від 28.01.2025 зазначено скорочення по батькові.
Поряд з цим, відповідач, всупереч своєму процесуальному обов`язку, ні копію такого акту перевірки, ані інших належних та допустимих доказів правомірності свого рішення суду не надав. Більше того, копія такого акту перевірки від 28.01.2025 в матеріалах відмовної пенсійної справи, наданої до суду ГУ ПФУ в Закарпатській області, також відсутня. 
В свою чергу як вбачається з наявних в матеріалах відмовної пенсійної справи копій архівних довідок №1481 та №1482 від 23.08.2018 жодних скорочень по батьків не містять. Більше того, їх змість дозволяє достеменно встановити період роботи ОСОБА_1 в радгоспі ім. Борканюка (АТГ “Липча”).
З огляду на зазначене, враховуючи норми Порядку, суд вважає протиправною відмову ГУ ПФУ в м. Києві в зарахуванні періоду роботи ОСОБА_1 в радгоспі ім. Борканюка (АТГ “Липча”) до її страхового стажу на підставі відомостей архівних довідок №1481 та №1482 від 23.08.2018.
Вищенаведені обставини свідчать про протиправність рішення №072150000332 від 21.02.2025, тому позов в цій частині правомірно задоволено судом першої інстанції.
Належним та достатнім способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди трудової діяльності з 05.05.1978 по 15.10.1978 згідно з відомостями трудової книжки від 26.04.1978 та в радгоспі ім. Борканюка згідно з відомостями архівних довідок №1481 та №1482 від 23.08.2018, та повторно розглянути заяву для вирішення питання можливості призначення пенсії за віком.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції, законне та обґрунтоване, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві залишити без задоволення. 
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року у справі № 260/2795/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	В. В. Гуляк