ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 463/8169/20
провадження № 51-4069 км 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 16 червня 2025 року про відмову у відкритті провадження.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 30 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишив без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 вересня 2020 року без змін.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 20 липня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_6 про перегляд ухвали Львівського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року за нововиявленими обставинами.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 08 жовтня 2024 року відмовив у відкритті провадження за заявою представника ФГ « ОСОБА_7 » - ОСОБА_6 про перегляд ухвали Львівського апеляційного суду від 20 липня 2021 року за нововиявленими обставинами.
Оскаржуваною ухвалою Львівського апеляційного суду від 16 червня 2025 року відмовлено ОСОБА_6 у відкритті провадження за його заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вищезазначеної ухвали Львівського апеляційного суду від 20 липня 2021 року.
Вимоги та узагальнені доводи осіб, які подали касаційні скарги
У касаційній скарзі ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Доводи касаційної скарги фактично зводяться до того, що апеляційний суд, постановляючи оскаржувану ухвалу, не виконав Рішення Конституційного Суду України (далі - КСУ) від 10 квітня 2024 року, за яким ч. 1 ст. 459 КПК України не містить заборони перегляду за нововиявленими обставинами ухвал слідчих суддів, що набрали законної сили. Водночас вказує, що обставиною, яка могла вплинути на оскаржуване рішення є ухвала Верховного Суду від 07 травня 2025 року в справі № 463/11488/20. Зауважує, що в КПК України відсутні норми, які надають право судді відмовити у відкритті провадження. Також наголошує, що оскаржувана ухвала перешкоджає подальшому розгляду кримінального провадження та порушує приписи статей 40, 55 Конституції України і статей 56, 370, 419, 429, 459, 460, 462, 464 КПК України.
Заперечень від інших учасників кримінального провадження до Верховного Суду не надходило. 
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 підтримала подану касаційну скаргу ОСОБА_6 , просила скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Проте в ході розгляду заяви ОСОБА_6 цих вимог суд апеляційної інстанції дотримався не в повній мірі.
Відповідно до офіційного тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеного в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
Конституційний Суд України у Рішенні від 10 квітня 2024 року № 5-р(ІІ)/2024 визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) припис ч. 1 ст. 459 КПК України, який не містить заборони на перегляд за нововиявленими обставинами будь-яких видів судових рішень, що набрали законної сили. Разом із тим, стосовно ухвал слідчих суддів, додержання принципу остаточності судового рішення зумовлює право на їх перегляд за нововиявленими обставинами лише за наявності істотних та переконливих передумов для такого перегляду.
Такими умовами Конституційний Суд України визначив потреби додержання вимог щодо розумних строків досудового розслідування, а також коли ухвала слідчого судді не відповідає вимозі справедливості та безпідставно обмежує конституційні права та свободи людини, а її подальша чинність суперечитиме меті здійснення кримінального судочинства. Перегляд ухвали слідчого судді за нововиявленими обставинами у таких випадках буде спрямований на усунення судових помилок та забезпечення захисту прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження на стадії досудового розслідування (див. абз. 3 п. 4.5. рішення КСУ № 5-р(ІІ)/2024).
Зазначене вище узгоджується з висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 лютого 2025 року (справа № 991/7253/23, провадження № 51-7441 кмо23), відповідно до якого рішення за наслідками перегляду за нововиявленими обставинами може бути оскаржене в порядку, передбаченому КПК України, для оскарження того рішення, перегляду якого вимагала зацікавлена особа.
Ухвала слідчого судді може бути переглянута слідчим суддею під час досудового розслідування за нововиявленими обставинами, коли вона безпідставно обмежує конституційні права та свободи людини і її подальша чинність суперечитиме меті здійснення кримінального судочинства, а також якщо вона не втратила законної сили внаслідок спливу строку її дії або внаслідок її виконання та відсутні інші засоби правового захисту цих прав і свобод (апеляційне оскарження, періодичний перегляд, нове звернення тощо).
Отже, як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 звернувся до Львівського апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали цього суду від 20 липня 2021 року про відмову у відкритті провадження за його заявою про перегляд ухвали Львівського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року за нововиявленими обставинами, якою залишено без змін ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 вересня 2020 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, у якій просив скасувати вказану ухвалу і відкрити провадження за його заявою.
Між тим, Львівський апеляційний суд ухвалою від 16 червня 2025 року відмовив у відкритті провадження за заявою ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вказаної ухвали апеляційного суду від 20 липня 2021 року, зазначивши, що КПК України не передбачає перегляд за нововиявленими обставинами ухвал слідчого судді.
Проте, вказаний висновок апеляційного суду не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки протирічить положенням ч. 1 ст. 459 КПК, рішенню Конституційного Суду України від 10 квітня 2024 року № 5-р(ІІ)/2024 та висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному у постанові від 24 лютого 2025 року (справа № 991/7253/23, провадження № 51-7441 кмо23).
Інші доводи щодо наявності достатніх підстав для задоволення заяви ОСОБА_6 колегія суддів не перевіряє, оскільки вони мають бути вирішенні судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
З огляду на викладене, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню.
У ході нового розгляду в суді апеляційної інстанції необхідно врахувати викладене, здійснити апеляційний розгляд відповідно до вимог КПК України та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 376, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 16 червня 2025 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді: 

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3