Справа №490/9346/24

Провадження №2/490/219/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 року       м. Миколаїв

Центральний районного суду м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Чаричанського П.О.
за участю секретаря Циганкова Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та припинення права власності в порядку перерозподілу,

В С Т А Н О В И В:

До Центрального районного суду м.Миколаєва звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_3 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_2 про визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частки домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З урахуванням зміни предмету позову, яка прийнята судом ухвалою суду від 09.06.2025 року, просила суд:
1) в порядку перерозподілу спадщини визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/3 частки домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
2) в порядку перерозподілу спадщини припинити за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частки домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В подальшому ухвалою суду від 21 липня 2025 року замінено у справі первісного відповідача ОСОБА_3 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_2  на належного відповідача ОСОБА_2 .
Відповідачем в даній справі є ОСОБА_7 , як правонаступник ОСОБА_5 /т.2 а.с. 74/.

В обґрунтування своєї позовної заяви позивач вказала, що 09.12.1955р. рішенням № 2009 виконкому Центральної райради депутатів трудящих м. Миколаєва відведено ОСОБА_8 під будівництво житлового будинку земельну ділянку площею 336 кв.м. з присвоєнням ділянці номеру АДРЕСА_1 . 31.12.1956р. рішенням № 91 Інспекції державного архбудконтролю ОСОБА_8 надано дозвіл на будівництво житлового будинку на ділянці АДРЕСА_1 . 25.12.1959р. рішенням №1847 виконкому Центральної райради депутатів трудящих м. Миколаєва затверджено Акт приймання в експлуатацію житлового приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_8 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 помер. Спадкова справа № 433/86 заведена Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області. 22.03.1986р. державний нотаріус Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області видав свідоцтво про право власності ОСОБА_6 на частки в спільному майні подружжя після смерті ОСОБА_8 , яке складається з житлового будинку АДРЕСА_2 . Право власності зареєстровано в БТІ м. Миколаєва про що зроблено запис за реєстром №9110 від 29.03.1986р.
22.03.1986р. державний нотаріус Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області видав свідоцтво про право на спадщину за законом в рівних долях ОСОБА_6 (дружині), ОСОБА_9 (донці) та ОСОБА_4 (донці) на 1/3 частки спадкового майна після смерті ОСОБА_8 , яке складається з частки житлового будинку АДРЕСА_2 . Право власності зареєстровано в БТІ м. Миколаєва, про що зроблено запис за реєстром № 9110 від 29.03.1986р.
З огляду на викладене, спірний будинок був побудований в 1959р. ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 . А після його смерті нотаріусом було видано декілька свідоцтв про право спадщину та свідоцтво про право власності на спільне майно, а саме на частку домоволодіння - ОСОБА_6 , на 1/6 частки домоволодіння - ОСОБА_6 , на 1/6 частки - ОСОБА_9 та на 1/6 частки - ОСОБА_4 . Але нотаріус помилково зазначив у всіх трьох свідоцтвах іншу адресу, а саме - АДРЕСА_2 як нову назву АДРЕСА_1 .
У зв?язку з помилкою нотаріусів в адресі будинку в подальшому всі спадкоємці не змогли належним чином зареєструвати свої права. ОСОБА_6 була власником 2/3 частки спірного будинку та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадкоємцями майна померлої були її доньки - ОСОБА_10 та ОСОБА_4 . Заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 подала ОСОБА_4 . У зв?язку з хворобою заяву вона подала не особисто, а направила поштою нотаріусу Шаталюк В.М.
Позивачу не відомо, чи подавала заяву про прийняття спадщини ОСОБА_10 . Свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 ніхто не отримав. ОСОБА_9 була власником 1/6 частки спірного будинку. ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_11 та обрала прізвище після укладення шлюбу ОСОБА_11 . Дата укладення шлюбу невідома. Копія свідоцтва у позивача відсутня. На теперішній час позивачці відомо, що ОСОБА_5 померла на початку 2020р. Хто є спадкоємцем майна померлої - невідомо.
ОСОБА_4 була власником 1/6 частки спірного будинку. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_12 народила сина - ОСОБА_13 . 13.04.1984р. ОСОБА_12 уклала шлюб з ОСОБА_14 та обрала прізвище після укладення шлюбу ОСОБА_15 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Спадкоємцем майна померлої був ОСОБА_13 , син померлої, який прийняв спадщину, шляхом подання заяви нотаріусу Шаталюк В.М.
04.09.2015р. ОСОБА_13 уклав шлюб з ОСОБА_16 , яка після укладення шлюбу обрала прізвище ОСОБА_17 (позивач по справі).
ІНФОРМАЦІЯ_6 помер чоловік позивачки ОСОБА_13 . Спадкоємцями майна померлого є його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_18 .
30.06.2018р. ОСОБА_18 та ОСОБА_19 уклали нотаріально засвідчений договір про поділ спадщини. За зазначеним договором право на спадщину - частка будинку АДРЕСА_1 , відходить дружині померлого ОСОБА_1 .
В установлений законом період позивачка звернулась в Першу Миколаївську державну нотаріальну контору Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом відкрито спадкову справу №729/2016 після смерті ОСОБА_13 .
01.12.2021р. ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_13 01.12.2021р. нотаріус своєю постановою відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_13 , та складається з 5/6 часток житлового будинку за АДРЕСА_1 . Постанова мотивована тим, що неможливо встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_6 , крім того, в правоустановчих документа вказана інша адреса, що унеможливлює встановити склад спадкового майна.

21.10.2016р. ОСОБА_5 звернулася до суду з позовною заявою до Миколаївської міської Ради про визнання права власності на 1/6 частку житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 та на 2/3 частки житлового будинку з господарськими спорудами після смерті матері ОСОБА_6 , який розташований за адресою : АДРЕСА_1 .
20.03.2019р. рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва позов ОСОБА_5 задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_6 . Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою : АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька- ОСОБА_8 .
ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_1 , яка не була залучена до участі у розгляді справи, вважаючи що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2019 року порушено її спадкові права, подала апеляційну скаргу.
01.06.2023р. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги - задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2019 року. Відкрити апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2019 року. 06.11.23р. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду закрито апеляційне провадження, відкрите за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухваленого 20 березня 2019року у справі за позовом ОСОБА_5 до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування.
Відновлено дію рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухваленого 20 березня 2019 року, зупиненого на підставі ухвали Миколаївського апеляційного суду від 01 червня 2023 року. Підставою для закриття провадження колегія зазначила, що відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів доведеності ОСОБА_1 прийняття ОСОБА_4 у встановленому законом порядку спадщини на належну їй частку у спадковому майні після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , унеможливлює зробити висновок про прийняття спадщини й ОСОБА_13 після смерті його матері ОСОБА_4 
02.08.2024р. рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва позов ОСОБА_1 до Миколаївська міська рада, ОСОБА_20 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_2 , третя особа - Перша миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування - задоволено частково. Встановлено факт прийняття ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_21 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частки домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .
З огляду на це, позивач просила в порядку перерозподілу спадщини визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/3 частки домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В порядку перерозподілу спадщини припинити за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частки домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 суд визнання права власності та припинення права власності в порядку перерозподілу.

У судове засідання позивач не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Повідомлялась належним чином.
Представник позивача - адвокат Герцун В.С. у попередніх судових засідання засіданні вимоги позову підтримав, просив суд їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Повідомлялася належним чином, шляхом направлення повістки на адресу місця реєстрації.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.03.2019 року по справі №490/10207/16-ц:
1). Визнати за ОСОБА_5 право власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою : АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері- ОСОБА_21 ;
2). Визнати за ОСОБА_5 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою : АДРЕСА_1 - в порядку спадкування за законом після смерті батька- ОСОБА_8 .

Також рішенням рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.08.2024 року по справі №490/4125/23:
1). Встановити факт прийняття ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_21 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
2). Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 1/6 частки домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 .
3). В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Судом було витребувано:
1). Від Державного нотаріального архіву Миколаївської області (54038м. Миколаїв вул. Біла, 2/4) копію спадкової справи № 433/86 після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 
2). Від Державного нотаріального архіву Миколаївської області (54038 м. Миколаїв вул.. Біла, 2/4) копію спадкової справи № 28/14 після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 
3). Від Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області (адреса розташування 54030 м.Миколаїв вул. Шевченка, 42) копію спадкової справи після смерті ОСОБА_13 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 
4). Від Державного нотаріального архіву Миколаївської області (54038м. Миколаїв вул. Біла, 2/4) копію спадкової справи № 8/2014 після смерті ОСОБА_21 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 (що була заведена приватним нотаріусом Харгрівз В.М.).
5). Від з КП ММБТІ (54030 м. Миколаїв вул. Шевченка, 40) інвентарну справу на домоволодіння АДРЕСА_1 .

Згідно інвентарної справи встановлено, Рішенням №2009 від 09.12.1955 року виконком Центральної райради депутатів трудящих м. Миколаєва відведено ОСОБА_8 під будівництво житлового будинку земельну ділянку площею 336 кв.м. з присвоєнням ділянці номеру АДРЕСА_1 . /а.с. 6 Інвентарної справи/.
25.12.1959р. рішенням №1847 виконкому Центральної райради депутатів трудящих м. Миколаєва затверджено Акт приймання в експлуатацію житлового приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_8 /а.с. 10-12 Інвентарної справи/.
ІНФОРМАЦІЯ_11 в м. Миколаєві помер ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 /т.1 а.с. 89/.
Після смерті ОСОБА_8 Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області заведена Спадкова справа № 433/86 /т.1 а.с.85-105/.
Згідно Спадкової справи №433/86 вбачається, що 22.03.1986 року державний нотаріус Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області видав свідоцтво про право власності ОСОБА_6 на частки в спільному майні подружжя після смерті ОСОБА_8 , яке складається з житлового будинку АДРЕСА_2 . Право власності зареєстровано в БТІ м. Миколаєва про що зроблено запис за реєстром №9110 від 29.03.1986р. /т.1 а.с. 104/.
22.03.1986р. державний нотаріус Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області видав свідоцтво про право на спадщину за законом в рівних долях ОСОБА_6 (дружині), ОСОБА_9 (донці) та ОСОБА_4 (донці) на 1/3 частки спадкового майна після смерті ОСОБА_8 , яке складається з частки житлового будинку АДРЕСА_2 . Право власності зареєстровано в БТІ м. Миколаєва, про що зроблено запис за реєстром № 9110 від 29.03.1986р. /т.1 а.с.105/.

Отже будинок за адресою АДРЕСА_1 став належать:
1). ОСОБА_6 , частка якої складає - 2/3;
2). ОСОБА_9 , частка якої складає - 1/3;
3). ОСОБА_4 , частка якої складає - 1/3.
Водночас, як вбачається із свідоцтва про право на спадкування, нотаріусом зазначено у свідоцтві іншу адресу, а саме -   АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_12 в м. Миколаєві померла ОСОБА_21 , про що складено відповідний актовий запис за №3406, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 /т.2 а.с 25/.
За життя ОСОБА_21 склала заповіт, посвідчений 24 грудня 2003 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яновською С.О., зареєстрованим в реєстрі за № 4709, яким заповіла все своє майно, у тому числі зазначений житловий будинок, своїм донькам ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , в рівних частках кожній /т.2 а.с. 24/.

ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Миколаєві померла ОСОБА_4 про що складено відповідний актовий запис за №1071, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 /т.1 а.с 111/.
Згідно матеріалів спадкової справи №28/2014, заведеної після смерті ОСОБА_4 , у встановленому законом порядку із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернувся син померлої ОСОБА_13 /т.1 а.с. 107/.
В свою чергу ОСОБА_13 свідоцтво про право на спадщину не отримав через те, що помер ІНФОРМАЦІЯ_13 /т.1 а.с. 120/.
Згідно матеріалів спадкової справи №729/2016, заведеної після смерті ОСОБА_13 , із заявами до нотаріальної контори звернулися син померлого ОСОБА_18 та дружина спадкодавця ОСОБА_1 /т.1 а.с. 119, 124/.
В свою чергу спадкоємці ОСОБА_18 та ОСОБА_1 , 30.06.2018 року уклали нотаріально посвідчений договір про поділ спадщини. За зазначеним договором право на спадщину - 1/2 (одна друга) частка будинку АДРЕСА_1 , відходить дружині померлого - ОСОБА_22 /т.1 а.с. 170/.

Згідно матеріалів спадкової справи №8/2014, заведеної після смерті ОСОБА_21 , у встановленому законом порядку із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася донька померлої ОСОБА_5 /т.2 а.с. 18/.
Оскільки ОСОБА_5 в позасудовому порядку не змогла оформити своїх спадкових прав після смерті своєї матері ОСОБА_21 , вимушена була звернутися до суду, одночасно звернулася до суду і щодо спадкових прав після смерті батька ОСОБА_8 , причиною відмови у оформлені спадкових прав стало невірне написання адреси нерухомого майна, замість вірної АДРЕСА_3 , в свідоцтві про спадщину після смерті ОСОБА_8 зазначена адреса АДРЕСА_2 .
Так, рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.03.2019 року по справі №490/10207/16-ц - визнано за ОСОБА_5 право власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_21 . Визнано за ОСОБА_5 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою : АДРЕСА_1 - в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_8 .

Позивач стверджує, що при прийняті рішення від 20.03.2019 року по справі №490/10207/16-ц судом не було взято до уваги факт наявності заяви іншої спадкоємиці померлої ОСОБА_21 , а саме її доньки ОСОБА_4 , яка заяву про прийняття спадщини подала поштою в межах шестимісячного терміну.
Вказана помилка слугувала підставою для звернення до суду з позовом до Миколаївська міської ради, ОСОБА_20 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_2 , третя особа - Перша миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування.

Так, в рішенні Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.08.2024 року по справі №490/4125/23 зазначено:
"Судом досліджено матеріали спадкової справи №28/2014 заведеної після смерті ОСОБА_4 та встановлено , що ОСОБА_13 звернувся 23.08.2014 року з заявою про прийняття спадщини після смерті свої матері ОСОБА_4 .
Судом встановлено , що 04 вересня 2015 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 . Після укладання шлюбу ОСОБА_16 ( позивачка по справі) змінила прізвище на ОСОБА_17 .
Судом встановлено , що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 .
Судом досліджено матеріали спадкової справи №729/2016 заведеної після смерті ОСОБА_13 та встановлено , що 02.12.2016 року ОСОБА_18 та 09.12.2016 року ОСОБА_1 звернулися в першу Миколаївську нотаріальну контору Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_13 .
Також 30.06.2018 року ОСОБА_18 та ОСОБА_1 уклали нотаріально посвідчений договір про поділ спадщини. За зазначеним договором право на спадщину - 1/2 (одна друга) частка будинку АДРЕСА_1 , відходить дружині померлого - ОСОБА_22 .
Так, звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_19 зазначає, що після смерті ОСОБА_21 померлої ІНФОРМАЦІЯ_12 крім ОСОБА_5 мала право на спадкування за заповітом ще одна донька – ОСОБА_4 , яка на її думку, за життя, теж прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори із відповідною заявою. Після відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_4 померла і не встигла оформити своїх спадкових прав. Спадкоємцем майна ОСОБА_4 був її син ОСОБА_13 , який у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_13 помер.
На момент смерті ОСОБА_4 все належне їй майно, у тому числі частку спірного житлового будинку успадкував її син ОСОБА_13 , який не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину через те, що помер ІНФОРМАЦІЯ_13 .
Вона, як дружина ОСОБА_13 , є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті. Зазначає, що на момент подачі ОСОБА_5 позову у даній справі (21 жовтня 2016 року), вона теж була спадкоємцем майна померлої ОСОБА_21 в порядку спадкової трансмісії померлої ОСОБА_4 . Тому вважає, що має право на 5/6 часток житлового будинку АДРЕСА_1 . У зв`язку з чим, вважає, що вона є спадкоємцем частини житлового будинку за правом спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_4 .
Як вбачається з судових рішень у справі № 490/10207/16, судом встанволено, що як видно із матеріалів спадкової справи №8/2014, заведеної 19 березня 2014 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу після смерті ОСОБА_21 , зі спадкодавцем була зареєстрована та проживала ОСОБА_5 , а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Звернувшись 19 березня 2014 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_21 , приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Шаталюк В.М., 28 травня 2016 року винесено постанову, якою відмовлено ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилось через наявність розбіжностей у написанні адреси спірного житлового будинку у правовстановлюючих документах .
З матеріалів вказаної спадкової справи також вбачається, що крім ОСОБА_5 до нотаріальної контори засобами поштового зв`язку від імені ОСОБА_4 20 лютого 2014 року, подана заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_21 . Вказана заява зареєстрована приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Шатаплюк В.М. 19 березня 2014 року, тобто після спливу визначеного законом строку для прийняття спадщини
Судом апеляційної інстанції було від Державного нотаріального архіву Миколаївської області витребувано копію Спадкової справи №8/2014 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_21 . В матеріалах зазначеної спадкової справи міститься копія конверту з відбитком поштового штепмеля його відправлення, з якого вбачається, що заява про прийняття спадщини від імені ОСОБА_4 відправлена нотаріусу 22 лютого 2014 року, тобто в межах встановленого шестимісячного терміну .
Так, в матеріалах спадкової справи дійсно міститься заява, підписана " ОСОБА_23 от ІНФОРМАЦІЯ_14 ", подана засобами поштового зв`язку 22 лютого 2014 року - тобто у встанволений законом 6-ти місячний строк після смерті спадкодавця, надійшла до нотаріуса 10.03.2014 року . В цій заяві виноградова ОСОБА_24 , повідомила нотаріуса про наявність іншого спадкоємця - доньки померлої ОСОБА_5 .
Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Проте вже ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Отже, за об`єктивних підстав вона не могла виправити свою помилку та подати заяву особисто .
19.03.2014 року в нотаріальній конторі з заявою про прийняття спадщини також подала інша донька спадкоємиці ОСОБА_21 - ОСОБА_5 . При цьому у своїй заяві про наявність іншого спадкоємця - не повідомила нотаріуса, як і про смерть своєї сестри- другого спадкоємця за заповітом.
При цьому, з матеріалів цієї спадкової справи вбачається, що приватним нотаріусом ММНО Шаталюк В.М. не вчинено жодних дій, щодо направлення на адресу другого спадкоємця роз`яснень щодо необхідності особистого подання заяви про прийняття спадщини, щодо повідомлення спадкоємця про необхідність подати правовстановлюючі документи, паспорт тощо".
За результатами розгляду справи встановленои факт прийняття ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_21 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 1/6 частки домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з вищенаведеного будинок за адресою АДРЕСА_1 після судових рішень належить в наступних частках: А) ОСОБА_5 - 5/6 частини; Б) ОСОБА_1 (спадкоємиця ОСОБА_4 в порядку спадкової трансмісії) - 1/6 частини.

Позивач стверджує, що частку в розмірі 1/3 (половина від 2/3), яку повинна була успадкувати ОСОБА_4 після смерті свої матері ОСОБА_6 , так як вчасно подала заяву по пошті (факт встановлений рішенням суду) - всупереч закону успадкувала ОСОБА_5 .
Виходячи з наведеного, позивач просить суд, саме в порядку перерозподілу спадщини: припинити за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частки домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , одночасно визнати за нею право власності на дану частку.

Статтею 129 Конституції України визначено основні основні засади судочинства, зокрема засаду - обов`язковість судового рішення.
Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Позивач стверджує, що нею подавалася апеляційна скарга на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.03.2019 року по справі №490/10207/16-ц, про те ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 06.11.2023 року - закрито апеляційне провадження, відкрите за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухваленого 20 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування.
Перегляд судового рішення вищою інстанцією - це принцип правосуддя, який гарантує право на апеляційне або касаційне оскарження рішень, що не набрали або набрали законної сили.
Так, Верховний Суд у Постанові від 23.05.2024 року по справі №472/1176/19 розглядав аналогічну ситуацію, щодо незалучення до справи іншого спадкоємця.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини (далі Конвенція) та практику суду як джерело права.
У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (постанова КЦС ВС від 17.12.2019 по справі №641/1793/17).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав своїх рішеннях, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Отже, невиконання судового рішення, яке набуло законної сили, надання йому переоцінки суперечить принципу верховенства права, складовою якого є принцип правової визначеності. (Постанова Верховного Суду від 29.11.2019р. по справі №805/5043/15-а).

Отже, суд однієї інстанції (ланки) не вправі позбавляти собу права власності, якщо це право власності було визнано за рішенням суду цією інстанцією (ланкою), в даному випадку першою інстанцію, для цього існує інститут апеляційного та касаційного оскарження рішення.
Суд зазначає, що не вправі надавати оцінку і переоцінку власному рішенню суду, крім випадку перегляду рішень за нововиявленими або виключеними обставинами.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та припинення права власності в порядку перерозподілу - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя          П.О. Чаричанський