Справа № 522/20815/25
Провадження№ 3/522/485/26

П О С Т А Н О В А
Іменем України

03 березня 2026 року Місто Одеса
Суддя Приморського районного суду міста Одеси Коваленко В.М., за участю секретаря Бабалунги О.М., адвоката Філіної Є.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з УПП в Одеській області, стосовно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , 25.08.2025 о 23 годин 50 хвилин в місті Одеса по вул.Сегедська,5 в порушення п.п. 2.9аПДР України керував електросамокатом «Jet» з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук), погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою газоаналізатору Drager -7510. Результат тестування - 0,32% проміле, тест 2275, з результатом згоден. 
Таким чином, ОСОБА_2 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене, ч.1 ст.130 КУпАП: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння. 
В судовому засіданні адвокат Філіна Є.В. просила закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись на наступне.
1. Під час зупинки водія ОСОБА_2 не було названо ознак сп`яніння ;
2. Відсутній відеозапис керування ОСОБА_2 електросамокатом;
3. Електросамокат, яким керував ОСОБА_2 , не є транспортним засобом. 
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення адвоката Філіної Є.В. та дослідивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. 
В судовому засіданні було досліджено відеозаписи з боді-камер працівників патрульної поліції, з яких вбачається наступне. 
Відеозапис №1:
Таймкод 23.44.00 - дві особи у дивному головному вбранні стоять біля машини патрульних поліцейських, особу яка у картатій сорочці поверхнево оглядають, інша особа у білій футболці ( ОСОБА_2 ) мовчки стоїть поряд.
Таймкод 23.45.40 -на запитання чи вживав алкоголь особа у картатій сорочці відповідає за обох осіб стверджувально, говорить, що вживали пиво 2-3 години тому.
Таймкод 23.46.00 –поліцейська пропонує пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_2 просить показати ліцензію на прилад Драгер. 
Таймкод 23.48.04 - починається тест, результат першої особи у картатій сорочці- 0,15 % проміле, другої особи у білій футболці ( ОСОБА_2 ) 0,32 % проміле.
Таймкод 23.50.50 поліцейська роз`яснює ОСОБА_2 , що у разі незгоди з результатом тесту можна проїхати до медичного закладу для огляду, пояснює, що буде складено протокол за ст.130 КпАП. ОСОБА_2 нічого не заперечує, запитує пораду як йому діяти. 
Таймкод 23.52.20 на запитання поліцейського ОСОБА_2 відповідає, що з результатом тесту згодний та до медичного закладу для проходження огляду не поїде.
Таймкод 23.53.00 поліцейська роз`яснює положення ст.268 КпАП.
Під час проходження огляду на місці та оформлення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не заперечувала факт керування електросамокатом, протокол підписав без заперечень. 
На відеозаписі №2 зафіксовані ті самі події, але з іншої відеокамери. 
Суд критично оцінює доводи сторони захисту, виходячи із наступного.
1.Щодо доводів адвоката, що під час зупинки водія ОСОБА_2 не було названо ознак сп`яніння. 
З відеозаписів з боді-камер працівників патрульної поліції, вбачається, що ОСОБА_2 погодився пройти тест на стан сп`яніння на місці зупинки, з результатами якого погодився. При цьому йому були роз`яснені права, передбачені ст.268 КпАП, в тому числі право пройти огляд у медичному закладі у разі незгоди з результатом тесту Drager -7510, тому наявність у ОСОБА_3 ознак сп`яніння не викликає сумнівів. 
2.Щодо відсутності відеозапису у матеріалах справи з керуванням ОСОБА_2 електросамокатом. 
Загалом поведінка особи, свідчить, що він до зупинки керував електросамокатом. ОСОБА_2 не заперечував жодного разу факту керування транспортним засобом, відразу погодився пройти огляд на місці, був згоден з усіма діями співробітників поліції, результатами тестування та зі складеним протоколом, який підписав без застережень. Під час спілкування з працівниками патрульної поліції ОСОБА_2 запитував як йому діяти після проходження тесту. За таких обставин факт керування ОСОБА_2 у стані сп`яніння є доведеним на викликає жодних сумнівів. 
3.Щодо доводів адвоката, що електросамокат яким керував ОСОБА_2  не є транспортним засобом 
Статтею 121 КУпАП визначено, що під транспортними засобами слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.
Відповідно до положень ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів. Згідно з п.1.10 Правил дорожнього руху, транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 №2956-IX, легкий персональний електричний транспортний засіб- колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину. 
У постанові Верховного Суду по справі №127/5920/22 від 15.03.2023 року, касаційна інстанції зазначила, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст.1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має. 
З викладеного вбачається, що електричний прокатний самокат яким керував ОСОБА_1 законом віднесено до транспортного засобу. Крім того, в диспозиції ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами, без зазначення їх технічних характеристик, а отже за керування всіма видами пристроїв, які законом віднесено до транспортних засобів.
Отже, електросамокат відповідає поняттю «транспортний засіб», яке визначено пунктом 1.10ПДР, та є транспортним засобом. Відповідно, на осіб, які ним керують розповсюджуються обмеження, встановлені ст.130 КУпАП та п. 2.5, п. 2.9 «а» ПДР України.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами
Висновки суду.
Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується дослідженими судом під час розгляду справи належними та допустимими доказами, а саме:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №434230 від 26.08.2025 року за ч.1 ст.130 КпАП;
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_2 результат 0,32 проміле;
-довідкою про отримання ОСОБА_2 посвідчення водія ; 
-чеком алкотестера Drager Alcotest;
-відеозаписами з нагрудних камер співробітників УПП, на яких зафіксовано обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. 
Суд вважає, що вказані вище докази узгоджуються із даними, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, який є документом, що засвідчує факт неправомірних дій і в силу статті 251 КУпАП вважається належним доказом цього.
За таких обставин, суд відповідно до вимог ст.245 КУпАП всебічно, повно, об`єктивно з`ясувавши всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, дослідивши безпосередньо у судовому засіданні докази, поза розумним сумнівом дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Частина1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння. 
Норма ч.1 ст.130 КУпАП є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.
Відповідно до п. 2.9 «а» Правил Дорожнього Руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Санкція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає покарання у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб – накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь вини, а також відсутність обставин, що обтяжують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 єдине та безальтернативне передбачене законодавцем адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Керуючись ст. 9, 24, 34, 130, 283, 284, 286 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
П О С Т А Н О В И В:
Накласти на  ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. (сімнадцять тисяч ) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнути з  ОСОБА_1 , на підставі п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судові витрати на користь держави в розмірі 665 гривень 60 копійок.
Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту прокурора без задоволення.
Відповідно до ст.308 КУпАП України у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи подання прокурора. 
Копію постанови направити сторонам по справі. 
Суддя :