ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 р.	Справа № 440/11561/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. , П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 03.03.2026 (головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва) по справі № 440/11561/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області та дії Головного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо неврахування ОСОБА_1 загального стажу на посаді судді 27 років 10 місяців 15 днів до стажу судді у відставці, призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 58 відсотків від суддівської винагороди;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області та Головне управління Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 64 відсотків від суддівської винагороди, з урахуванням стажу на посаді судді 27 років 10 місяців та 15 днів з дати виникнення права на неї, тобто з 19.10.2023.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2025, яке за наслідками апеляційного перегляду набрало законної сили 22.08.2025 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №163750024698 від 28.11.2023.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату з 20.10.2023 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи зі стажу 27 років, у тому числі з урахуванням половини навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті (6 місяців) та стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді (3 роки), у розмірі 64 відсотків від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум та з урахуванням висновків суду.
У іншій частині позовних вимог відмовлено.
04.01.2026 позивач звернулась до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, в якій просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 у справі № 440/11561/25 із зазначенням суми перерахованих коштів за період з 01.01.2025 та причину невиплати грошового утримання в новому розмірі згідно перерахунку від 09.10.2025.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.01.2026 заяву задоволено.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в двомісячний строк з моменту отримання копії цієї ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 у справі № 440/11561/25 у повному обсязі.
01.03.2026 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надало суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2025.
У звіті пенсійний орган зазначив, що ним на виконання рішення суду проведено перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 20.10.2023 виходячи зі стажу 27 років, у тому числі з урахуванням половини навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті (6 місяців) та стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді (3 роки), у розмірі 64 відсотки від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, про що прийнято рішення від 16.10.2025 № 163750024698. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці склав 71 030,78 грн.
Також повідомлено про здійснення нарахування ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 20.10.2023 по 31.10.2025 в сумі 162 396,85 грн, яке внесено в Реєстр судових рішень та буде виплачено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень».
Пенсійний орган зауважив, що ОСОБА_1 проведено виплату частини облікованих коштів: в жовтні 2025 р. в сумі 8 993,58 грн; в листопаді 2025 р. в сумі 13 471,55 грн; в грудні 2025 р. в сумі 222,41 грн.
В подальшому, виплати будуть здійснюватися в наступному бюджетному періоді в межах встановлених бюджетних асигнувань у порядку, передбаченому пунктами 5-7 Порядку № 821.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.03.2026 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 року у справі №440/11561/24.
Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області новий строк для подання звіту про виконання рішення суду у справі №440/11561/24 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подати звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 року у справі №440/11561/24 в двомісячний строк з моменту отримання копії цієї ухвали з відповідними підтверджуючими доказами щодо його виконання.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції в частині прийняття звіту, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати та прийняти нову, якою відмовити у прийнятті звіту пенсійного органу; накласти на керівника суб`єкта владних повноважень штраф в сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судове рішення не виконано відповідачем з огляду на те, що належне позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 20.10.2023 виплачується у старому розмірі (64 371,65 грн), незважаючи на прийняте рішення від 16.10.2025 № 163750024698, яким встановлена виплата в розмірі 71 030,78 грн.
Враховуючи відсутність належних доказів виконання судового рішення, вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про прийняття звіту.
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідачі) правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Приймаючи звіт, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійним органом виконано судове рішення в частині здійснення перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 20.10.2023. Проте, оскільки пенсійний орган не виконав судове рішення в частині виплати позивачу перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд першої інстанції вважав за необхідне встановити відповідачу новий строк для подання звіту.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно частин 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.
Для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
За правилами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Отже, нормами КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.
Згідно частин 1, 2, 3 ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Згідно ч. 11 ст. 382-3 КАС України якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
Судом встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 року у справі №440/11561/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату з 20.10.2023 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи зі стажу 27 років, у тому числі з урахуванням половини навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті (6 місяців) та стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді (3 роки), у розмірі 64 відсотків від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум та з урахуванням висновків суду.
На виконання судового рішення, пенсійним органом прийнято рішення від 16.10.2025 № 163750024698 про перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 20.10.2023 виходячи зі стажу 27 років, у тому числі з урахуванням половини навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті (6 місяців) та стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді (3 роки), у розмірі 64 відсотки від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За наслідками проведеного перерахунку розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці склав 71 030,78 грн.
Також у звіті, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило про нарахування ОСОБА_1 доплати з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 20.10.2023 по 31.10.2025 в сумі 162 396,85 грн, яке внесено в Реєстр судових рішень та буде виплачено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень».
Пенсійний орган зауважив, що ОСОБА_1 проведено виплату частини облікованих коштів: в жовтні 2025 р. в сумі 8 993,58 грн; в листопаді 2025 р. в сумі 13 471,55 грн; в грудні 2025 р. в сумі 222,41 грн.
Дослідивши поданий відповідачем звіт про виконання рішення суду та додані до нього докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що пенсійним органом виконано судове рішення в частині перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 20.10.2023. Також, суд першої інстанції зауважив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вживаються дії з приводу виплати заборгованості з недоплаченого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 20.10.2023 до 31.10.2025.
Позивач як в суді першої, так і апеляційної інстанції наголошувала, що пенсійний орган продовжує виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі, встановленому до прийняття рішення від 16.10.2025 № 163750024698 (64 371,65 грн).
Матеріали справи містять довідку про розрахунок боргу ОСОБА_1 за період з 20.10.2023 до 31.10.2025 згідно рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 у справі №440/11561/24, з якої вбачається, що позивачу до жовтня 2025 р. проведено спірну виплату в розмірі 64 371,65 грн, тоді як призначений розмір довічного утримання становить 71 030,78 грн. 
Колегія суддів зазначає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 у справі №440/11561/24, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та виплачувати його у належному розмірі набрало законної сили 22.08.2025, рішення пенсійного органу про перерахунок спірних виплат прийнято 16.10.2025, водночас належне позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в період як з 23.08.2025 (наступний день після набрання законної сили судовим рішенням), так і з 16.10.2025 (з дня прийняття рішення відповідачем) продовжувало нараховуватись і виплачуватись у зменшеному розмірі. 
Разом з тим, основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Суд першої інстанції не надав оцінку наведеним обставинам, не з`ясував підстави нарахування і виплати пенсійним органом ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці після набрання судовим рішенням законної сили у старому розмірі з внесенням різниці з недоплаченої виплати у заборгованість та не перевірив чи є відповідні дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і підтверджують виконання ним судового рішення.
Таким чином, висновок суду щодо наявності підстав для затвердження звіту є передчасним, зробленим без повного та всебічного з`ясування обставин у справі в їх сукупності та перевірки їх доказами.
Натомість, доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції положень ст. 382 КАС України та не повного встановлення обставин справи знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Водночас, вирішення питання про прийняття або продовження строку подання звіту про виконання рішення суду, накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 382 КАС України віднесено до компетенції суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, яким в даному випадку є Полтавський окружний адміністративний суд, а тому апеляційний суд позбавлений процесуального права вирішити відповідні питання по суті.
За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, невірно застосовано норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо затвердження звіту, тому оскаржувана ухвала в частині прийняття звіту підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження вирішення питання прийняття звіту про виконання судового рішення до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 243, 308, 310, 312, 320, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 03.03.2026 по справі № 440/11561/24 в частині прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 у справі №440/11561/24 скасувати.
Адміністративну справу № 440/11561/24 направити до Полтавського окружного адміністративного суду для вирішення питання про прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2025 у справі № 440/11561/24.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	А.О. Бегунц   Я.В. П`янова   	
Повний текст постанови складено 20.04.2026 року