Подільський районний суд міста Києва

Справа № 758/13/26 
Провадження № 
В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2026 року м. Київ
Подільський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №22025101110001152 від 07.10.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки міста Лисичанськ Луганської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима: 11.08.2025 вироком Дніпровського районного суду м. Києва визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень,
сторони та учасники кримінального провадження:
прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 
обвинувачена ОСОБА_3 
захисник - адвокат ОСОБА_8 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.1 ст.114-1, ч.2 ст. 28, ч.2 ст.194 КК України,

В С Т А Н О В И В :

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним
24.02.2022 року указом Президента України №64/2022 затвердженого Законом України №2102 - IX від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб на всій території України. В подальшому у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, відповідно до змін внесеними Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-IX, Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-IX, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-IX, Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-IX, Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року №2915-IX, Указом Президента України від 1 травня 2023 року №254/2023, затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року №3057-ІХ, Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року №3275-ІХ, Указом Президента України від 06 листопада 2023 року №734/2023, затвердженим Законом України від 08 листопада 2023 року №3429-ІХ, Указом Президента України від 05 лютого 2024 року №49/2024, затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року №3654-ІХ, Указом від 6 травня 2024 року №271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року №3684-IX, Указом Президента України від 23 липня 2024 року №469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року №3891-ІХ, Указом Президента України від 28 жовтня 2024 року №740/2024, затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року №4024-ІХ воєнний стан неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.
Статтею 1 Закону України «Про правовий режим військового стану», визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Також, 24.02.2024 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України Президентом України видано указ №69/2022 «Про загальну мобілізацію». Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Розуміючи вищевикладені обставини, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 10.09.2025, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, яка зареєстрована у мессенджері «Telegram» з нік-неймом « ІНФОРМАЦІЯ_2 », якому достовірно відомо про збройний напад Російської Федерації на Україну, будучи негативно налаштованим стосовно держави Україна, з метою вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України та проти громадської безпеки, виник злочинний умисел на організацію вчинення перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, у тому числі шляхом підпалів транспортних засобів Збройних Сил України та інших військових формувань.
Надалі, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 10.09.2025, невідома особа, яка зареєстрована у мессенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_9 », спланувала досягнути поставленої мети за рахунок підшуковування та надання завдань особам з числа громадян України, здатним вчиняти протиправні діяння на території України, зокрема міста Києва, а також організував оплату за виконання на території України підпалів транспортних засобів Збройних Сил України та інших військових формувань.
Крім того, ОСОБА_3 з метою швидкого заробітку грошей, у мессенджері «Telegram» в загальнодоступній групі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » знайшла оголошення про роботу раніше невідомої особи, яка зареєстрована у мессенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_10 », та написала йому про те, що її цікавить робота яку він пропонує та попросила повідомити деталі.
Переслідуючи свій злочинний умисел, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 15.09.2025, невідома особа, яка зареєстрована у мессенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_10 », зв`язався з громадянкою України ОСОБА_3 у мессенджері «Telegram» та запропонував останній за винагороду, у розмірі еквівалентній 2000 доларів США, здійснити підпал автомобіля Збройних Сил України та інших військових формувань. На вказану пропозицію ОСОБА_3 надала свою добровільну згоду.
Після цього, 25.09.2025, більш точний час не встановлено, громадянка України ОСОБА_3 вийшла з помешкання за адресою: АДРЕСА_2 , та неподалік від місця свого проживання, знайшла припаркований військовий автомобіль «Ford Ranger», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з додатковим написом «НОМЕР_7», який належить військовослужбовцю в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_6 , та зробила декілька фотографій, які надіслала невідомій особі, яка зареєстрована у месенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_10 ». Після чого, останній повідомив, що даний автомобіль необхідно спалити.
При цьому, ОСОБА_3 достовірно відомо про наслідки вчинення такого підпалу, а саме: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань.
В подальшому, 07.10.2025, близько 04 год. 20 хв., переслідуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на підпал транспортного засобу Збройних Сил України та інших військових формувань, ОСОБА_3 за попередньою змовою з невідомою особою, яка зареєстрована у месенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_10 », вийшла зі свого помешкання за адресою: АДРЕСА_2 , та направилася до раніше визначеного автомобіля «Ford Ranger», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з додатковим написом «НОМЕР_7», який належить військовослужбовцю в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_6 , що знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , та здійснила підпал вказаного автомобіля, обливши його заздалегідь підготовленою легкозаймистою рідиною виробника «MAXIMO», з назвою «Розчинник 647», яку придбала 03.10.2025 близько 21 год. 00 хв. в гіпермаркеті «Епіцентр» за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 13В. Внаслідок вказаних дій, транспортний засіб «FordRanger», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з додатковим написом «НОМЕР_7», пошкоджено та власнику завдано матеріальної шкоди на суму 308201,40 гривень.
У той же час, 07.10.2025, близько 04 годин 20 хвилин, на виконання вказівки невідомої особи, яка зареєстрована у месенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_10 », та переслідуючи спільний злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, ОСОБА_3 здійснила відеозапис вказаного підпалу авто, використовуючи власний мобільний телефон «Huawei P smart+» та використовуючи месенджер «Телеграм», відправила відзняті відео з підпалом вказаного авто, невідомій особі, яка зареєстрована у месенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_10 ».
Також, після того як ОСОБА_3 , за попередньою змовою групою осіб, здійснила підпал транспортного засобу «Ford Ranger», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з додатковим написом «НОМЕР_7», останній під час горіння здійснив самовільний рух вперед, внаслідок чого відбулося зіткнення з припаркованим поруч автомобілем «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_3 , який належить громадянину України ОСОБА_11 , та загорання передньої його частини, чим власнику автомобіля завдано матеріальної шкоди на суму 292 683,25 гривень.
Таким чином, ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер власних намірів та дій, перебуваючи у АДРЕСА_3 , близько 04 години 20 хвилин, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, здійснила дії, які полягають у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом підпалу, військового автомобіля та дії, що полягають в умисному пошкодженні чужого майна шляхом підпалу.
ІІ. Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення
Під час виконання судом дій, передбачених ст. 348 КПК України, обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях визнала повністю.
Надаючи покази по суті обвинувачення, ОСОБА_3 підтвердила, що вона, в серпні 2025 року отримала від невідомої особи, яка зареєстрована у месенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_10 » повідомлення в якому її пропонували вчинити різноманітні протиправні дії. В жовтні 2025 року, вона особисто звернулась до невідомої особи, яка зареєстрована у месенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_10 » і запропонувала вчинити підпал автомобіля військовослужбовця, за що їй запропонували грошову винагороду в розмірі 2000 доларів США, за умови пересилання йому відеозапису з фіксацією такої дії. Перебуваючи у скрутному матеріальному становищі вона погодилась на таку пропозицію і потім на початку жовтня 2025 року придбала горючу рідину, яку вночі 07.10.2025 біля будинку 32 по вул. Сирецька в місті Києві вилила на капот і лобове скло автомобіля «Форд» і підпалила, зафіксувала підпал шляхом відеозапису на свій мобільний телефон, відправила його невідомій особі, яка зареєстрована у месенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_10 » і пішла з місця скоєння кримінального правопорушення. Грошову винагороду у розмірі 2000 доларів США від указаної особи вона так і не отримала, оскільки замовлення виконано неналежним чином, так як на відеозаписі не зафіксовано необхідних обставин. Під час досудового слідства вона добровільно видала працівникам СБУ свій мобільний телефон, за допомогою якого в мережі Інтернет спілкувалась з невідомою особою, яка зареєстрована у месенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_10 », який обіцяв грошову винагороду за підпал автомобіля військового, співпрацювала з органами досудового слідства, повідомляючи їм всю відому їй інформацію про обставини, які мають значення для справи. 
ОСОБА_3 також пояснила, що сприймала підпалений нею автомобіль як такий, що належить військовослужбовцю. Свої дії ОСОБА_3 піддала критичній оцінці, висловила жаль щодо скоєного, просила вибачення у потерпілого ОСОБА_6 , який був присутній в судовому засіданні, про правовий режим воєнного стану їй відомо.
ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин
Крім визнання вини обвинуваченою, її вина підтверджується свідченнями потерпілих і дослідженими у судовому засіданні доказами.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні суду пояснив, що в його користуванні перебував автомобіль «Volkswagen Джетта», з українським реєстраційним номерним знаком, який в 2025 році він припаркував в дворі багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_3 , що був пошкоджений в результаті пожежі, що розпочалась від сусіднього автомобіля, що пофарбований в камуфляж, номерний знак «НОМЕР_7».
Потерпілому, зі слів сусідів, відомо, що вказаний автомобіль використовувався військовослужбовцем ЗСУ. Транспортний засіб мав наліпки специфічного змісту.
Колір автомобіля - камуфляж, зелений, марка - «Форд». Бачив, що вказаний автомобіль мав сліди горіння від підпалу. Бачив відеозапис на якому за незначний час до пожежі, рухалась особа, потім спалахнув вогонь, автомобіль мав ознаки належності до ЗСУ.
На момент допиту від обвинуваченої не отримав жодної компенсації завданої шкоди.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні суду пояснив, що перебуваючи на військовій посаді, він у 2023 році прийняв гуманітарну допомогу автомобіль «Форд», який волонтери громадської організації допомогли перегнати через кордон.
Автомобіль «Форд»: пікап, сірий, номерний знак мав чорний фон, два вікна зафарбовані, на той момент перебував у його користуванні, використовувався в бойових діях.
Цей автомобіль перефарбовано та він використовував його для виконання службових обов`язків, виїжджав на місця дислокації підрозділу. Автомобіль потрапив під удари дронів і артилерійський обстріл і після ремонту мав бути переданий роті в якій ОСОБА_6 до цього був. Ввечері в 2025 році, коли він вже відпочивав в своїй квартирі в м.Києві, його розбудили сусіди та повідомили, що горить його автомобіль, який він залишив біля будинку по вул. Сирецькій, 32, внаслідок підпалу автомобіля «Форд», автомобіль «Volkswagen Джетта», що був припаркований поруч також отримав пошкодження.
Через підпал автомобіль так і не був переданий відповідній роті.
Автомобіль підпалили в період з 03:00 до 04:00. Зателефонували сусіди.
Від сусідів дізнався, що горить автомобіль. Автомобіль був після ремонту.
Автомобіль був повністю придатний для експлуатації. Волонтери збирали кошти на ремонт. Вважає, що підпал учинила обвинувачена, чим дуже нашкодила.
В його роті 2 автомобіля: один підірвався, інший підпалила ОСОБА_3 .
Тепер немає на чому вивозити поранених із поля бою. Відшкодувала 5000 грн.
Внаслідок підпалу автомобіля йому завдані матеріальні збитки, які в подальшому відшкодовані лише в сумі 5000 грн. і на час розгляду справи судом автомобіль не відновлено та не відремонтовано, бо він тепер ремонту не підлягає. 
Незважаючи на вік обвинуваченої, на вчинення нею кримінального правопорушення внаслідок перебування у скрутному матеріальному становищі, на каяття та на часткове відшкодування шкоди, він просив суд призначати ОСОБА_3 найсуворіше покарання і вважав, що лише покарання, що пов`язано з позбавленням волі буде справедливим.
Крім вищезазначених показань обвинуваченої ОСОБА_3 та потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , судом також безпосередньо, за клопотанням сторони захисту, досліджено інші докази, документи, протоколи слідчих дій та висновки експертів, які вказують на винуватість ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, а саме:
- витяг із ЄРДР 22025101110001152 від 07.10.2025 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194 КК України;
- дані рапортів працівників Подільського УП ГУНП в м. Києві від 07.10.2025 про повідомлення в службу 102, окрім іншого, про пожежу о 04 годині 20 хвилин у виді загоряння автомобіля біля будинку 32/34 по вул. Сирецька, звернення ОСОБА_12 ;
- постанова про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 07.10.2025;
- дані протоколу огляду місця події від 07.10.2025, згідно змісту якого слідчий СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_13 , отримавши повідомлення зі служби 102 про підпал автомобіля у складі СОГ прибула на місце події ділянку місцевості біля будинку 32 по вул. Сирецька в м. Києві, де в період з 05 години 20 хвилин до 06 години 30 хвилин оглянула: автомобіль «Форд» моделі «Рейнджер» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , в якому пошкоджені: капот (деформований), наявні сліди термічного впливу, скло, передні колеса, обшивка салону (стеля), яка поплавлена;
автомобіль «Фольцваген» моделі «Джетта», н.з. НОМЕР_3 , в якому пошкоджені: передня частина автомобіля має сліди термічного впливу, бампер (деформований), нашарування нагару. Під час огляду місця події здійснено змиви з поверхні автомобіля, застосовано фотофіксацію. З місця події вилучено знайдений біля обвуглений фрагмент пластику, змиви нашарувань на кузові автомобіля;
- дані рапорту ст. оперуповноваженого ВКП Подільського УП ГУНП в м. Києві, згідно змісту якого за адресою: АДРЕСА_3 виявлено 4 камери відеоспостереження, що розташовані на будинку АДРЕСА_3 ;
- дані протоколу обшуку, згідно змісту якого 07.10.2025 року під час обшуку, здійсненого на підставі ч.3 ст.233 КПК України, в квартирі АДРЕСА_4 за місцем проживання ОСОБА_3 , виявлено і вилучено мобільний телефон марки «Huawei P smart+», моделі: INE-LX1, ІМЕІ1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , з сім-картою абонентського номеру « НОМЕР_6 », жилетки чорного кольору, спортивні штани чорного кольору, «худі» з капюшоном чорного кольору, кросівки чорного кольору, пляшку пластикову синього кольору, запальничку чорного кольору з написом;
- протокол проведення слідчого експерименту від 21.11.2025;
- дані протоколу огляду, згідно змісту якого 16.10.2025 в ході здійснення співробітником ЦМВ ГУ СБУ в м. Києві та Київській області огляду відеозаписів, розміщених на DVD-R диску, який надано на запит слідчого уповноваженою особою МЦ «Гармет», виявлено відеозапис вул. Сирецької, б.32, де в період з 03 год.09 хв. 00 сек по 03 год.09 хв. 10 сек особа одягнена в темний одяг, чорні кросівки з білою підошвою з увімкненим мобільним телефоном проходить вздовж будинку. З 03 год.09 хв. 56 сек по 03 год.09 хв. 58 сек зафіксовано спалах і особу одягнену в темний одяг, чорні кросівки з білою підошвою з увімкненим мобільним телефоном, яка відходить від будинку;
- дані протоколу огляду, згідно змісту якого 20.10.2025 в ході здійснення співробітником ЦМВ ГУ СБУ в м. Києві та Київській області огляду відеозаписів, розміщених на DVD-R диску, який надано на запит слідчого уповноваженою особою ТЦ «Епіцентр», виявлено відеозапис торгівельного залу магазину «Епіцентр», де 03.10.2025 з 20 год.46 хв. особа жіночої статі проходить до каси, в руках тримає ємність із речовиною, касир магазину здійснює сканування товару, особа жіночої статі здійснює оплату товару готівкою;
- протокол огляду технічного пристрою (телефон) ОСОБА_3 від 09.10.2025;
- згідно висновку експерта лабораторії інженерно-транспортних, товарознавчих і спеціальних видів досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 26.12.2025 року №8888/25-54 розмір матеріального збитку, заподіяних внаслідок знищення (пошкодження) транспортного засобу автомобіля «Форд Рейнджер» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , станом на момент вчинення кримінального правопорушення 07.10.2025, складає 308201,40 грн.;
- відомості про право користування ОСОБА_6 транспортним засобом (акт приймання-передачі предмета гуманітарної допомоги від 03.10.2023, згідно якого ГО «Спілка підприємців теле та кіноіндустрії» БЕЗОПЛАТНО передали ТЗ ОСОБА_6 );
- відомості про право власності ОСОБА_7 на автомобіль «Фольцваген»;
-постанови від 07.10.2025 про визнання речовими доказами, долучення до матеріалів кримінального провадження та визначення місця зберігання: мобільного телефону марки «Huawei P smart+», моделі: INE-LX1, ІМЕІ1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , з сім-картою абонентського номеру « НОМЕР_6 »; жилетки чорного кольору, спортивних штанів чорного кольору, «худі» з капюшоном чорного кольору, кросівки чорного кольору, пляшка пластикова синього кольору, запальничка.
З огляду на процесуальну позицію обвинуваченої щодо визнання вини та зміст її показань, з урахуванням думки сторін кримінального провадження, прийнято рішення про дослідження доказів у відповідному обсязі. Аналізуючи вищенаведені докази сторони обвинувачення, суд відзначає, що їх належність, допустимість та достовірність сумніву не викликає, адже вони отримані у порядку, встановленому КПК України, без порушення закону, узгоджуються один з одним, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим суд їх прийняв, та вважає такими, що є достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченої та визнання її винуватості. Порушень вимог КПК України, які б мали б наслідком встановлення недопустимості вказаних доказів судовим розглядом не встановлено.
Оцінюючи відповідно до вимог ст. 94 КПК України кожний вищенаведений доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні відповідних кримінальних правопорушень за наведених вище обставин доведена поза розумним сумнівом, та підтверджується дослідженими судом доказами та показаннями самої обвинуваченої.
Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні нею інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч.2 ст. 194 КК України. Натомість, дотримуючись сформованої позиції щодо вимогливості до доказування, суд не вбачає правових підстав для поставлення обвинуваченій в провину тих кваліфікуючих ознак, що не передбачені диспозиціями відповідних статей. 
Так, керуючись правилами ч. 3 ст. 337 КПК України, суд виключає з формул кваліфікацій дій ОСОБА_3 посилання на «ч.2 ст.28 КК України» та з формул обвинувачень посилання на кваліфікуючу ознаку «за попередньою змовою групою осіб», оскільки такі кваліфікуючі ознаки не передбачені диспозиціями відповідних статей КК України.
Щодо кримінально-правової кваліфікації вчинених діянь
Суд, вважає неправильним посилання на таку кваліфікуючу ознаку ч. 1 ст. 114-1, ч.2 ст. 194 КК України як «за попередньою змовою групою осіб» (ч.2 ст.28 КК України). 
Суд вважає, що може йтися лише про інкримінування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1, ч.2 ст. 194 КК України, без зазначення в формулах кваліфікацій дій ОСОБА_3 посилання на «ч.2 ст.28 КК України» та про вчинення їх «за попередньою змовою групою осіб» у формулах обвинувачень.
Передусім Суд зазначає, що покликатися у формулі кваліфікації на форму співучасті, а саме на ст. 28 КК не потрібно і про це вже зазначалося у постановах ВС від 10 грудня 2024 року у справі № 163/2670/21 та від 21 жовтня 2025 року в справі №459/176/23.
Верховний Суд вже наголошував, що у формулі кримінально-правової кваліфікації вказуються, окрім інкримінованої особі статті Особливої частини кримінального закону, статті Загальної частини кримінального закону лише у випадках зазначення стадії вчинення кримінального правопорушення (готування або замах) або ж для вказівки на роль особи, крім ролі виконавця (організатор, підбурювач або пособник). 
Вказівка у формулі кримінально-правової кваліфікації на інші статті Загальної частини кримінального закону (у тому числі на форму співучасті) є зайвою.
У цьому провадженні інкриміновано вчинення злочинів за попередньою змовою групою осіб і такі дії у формулі кваліфікації відображені, в тому числі, з посиланням на ч. 2 ст. 28 КК. Однак, як раніше вказано в постановах ВС, на форму співучасті у формулі кваліфікації покликатися не потрібно. Натомість якщо сторона обвинувачення вважає, що відповідне кримінально-каране діяння вчинене у співучасті, то вона може це врахувати, інкримінувавши особі кваліфікуючу ознаку, що стосується форми співучасті, якщо вона передбачена у статті Особливої частини кримінального закону. Однак, диспозиції ч. 1 ст. 114-1, ч.2 ст. 194 КК України не передбачають відповідну кваліфікуючу ознаку. 
Таким чином, з цього приводу достатньо посилань на форму співучасті серед фактичних обставин, які визнані прокурором встановленими і викладені в обвинувальному акті. 
Отже, дії ОСОБА_3 , яка перешкоджала законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань у особливий період, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 114-1 КК України, а дії щодо умисного пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу за ч.1 ст. 194 КК України. За таких обставин, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 своїми умисними протиправними діями, які виразились у: перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань у особливий період, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 114-1 КК України; 
умисному пошкодженні чужого майна, вчинене шляхом підпалу, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 194 КК України.
ІV. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
Аналізуючи встановлені судовим розглядом обставини, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 , є доведеною. Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфікуються за:
- ч. 1 ст. 114-1 КК України, як перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань у особливий період;
- ч. 2 ст. 194 КК України, як умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.
V. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, мотиви суду при призначенні покарання
Перевіркою даних про особу обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що вона раніше судима, до кримінальної відповідальності притягується вдруге; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; неповнолітніх дітей на утриманні не має; зі слів обвинуваченої має на утриманні непрацездатну матір; офіційно не працює, має визначене у передбаченому законом порядку місце реєстрації і місце проживання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , передбаченою ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами; враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є умисними тяжкими злочинами, що утворюють ідеальну сукупність; кількість епізодів злочинної діяльності; відношення обвинуваченої до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини; особу винної, її молодий вік; обставини, що пом`якшують покарання та наявність обставини, яка його обтяжує, відшкодування шкоди в розмірі 5000 грн.
Також судом враховується, що потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вимагали відшкодування збитків, з цивільними позовами до ОСОБА_3 про відшкодування майнової і моральної шкоди не звертались, не надали доказів про те, що їм повністю відшкодовано майнову шкоду, заподіяну внаслідок підпалу автомобіля, що автомобілі відновлено, а потерпілий ОСОБА_6 в судових дебатах, при вирішенні питання щодо призначення міри покарання ОСОБА_3 просив врахувати усі ці обставини та незважаючи на вік обвинуваченої, на вчинення нею кримінального правопорушення внаслідок перебування у скрутному матеріальному становищі, на каяття та на часткове відшкодування шкоди, просив суд призначати ОСОБА_3 найсуворіше покарання і вважав, що лише покарання, що пов`язано з позбавленням волі буде справедливим.
Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. 
Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Таким чином, у частині другій статті 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. 
Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, яка є раніше судимою, зі слів обвинуваченої, має на утримані матір, дійшов висновку про необхідність призначення їй покарання у межах ч. 1 ст. 114-1 КК України, у виді позбавлення волі, в межах встановлених санкцією ч. 2 ст.194 КК України, у виді позбавлення волі, та вважає за необхідне застосувати положення ч. 1 ст.70 КК України, призначивши остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. На переконання суду, саме таке покарання у даному випадку буде справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України, стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 суд не вбачає. Судом досліджено протокол затримання від 07.10.2025, згідно якого ОСОБА_3 фактично затримано 07.10.2025.
Відповідно до ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 09.10.2025 до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався. З урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_3 необхідно зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі з 07.10.2025 по дату набрання вироком законної сили. Разом з тим, враховуючи, що кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинила, не відбувши покарання за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року, згідно з яким вона засуджена за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн., та яке згідно з ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, тому в силу ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_3 слід призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі та штрафу, які підлягають самостійному виконанню.
VІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_3 згідно ст. 124 КПК України.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09.10.2025 року, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України.
При цьому відповідно до ст. 96-2 КК України суд застосовує спеціальну конфіскацію до предметів, які використовувались при вчиненні кримінального правопорушення, а саме: мобільного телефону обвинуваченої марки «Huawei P smart+», моделі: INE-LX1.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 залишити раніше визначений - тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В: 

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194 КК України, та призначити їй покарання:
-за ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 194 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.ст. 71, 72 КК України до цього покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року і призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень), які виконувати самостійно.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк її тримання під вартою (попереднього ув`язнення) з 07.10.2025 по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку день за день.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 залишити раніше визначений - тримання під вартою.
Застосувати спеціальну конфіскацію, звернувши на користь держави мобільний телефон марки «Huawei P smart+», моделі: INE-LX1, ІМЕІ1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , з сім-картою абонентського номеру « НОМЕР_6 ».
Речові докази по кримінальному провадженню:
- жилетки чорного кольору, спортивні штани чорного кольору, «худі» з капюшоном чорного кольору, кросівки чорного кольору, - повернути ОСОБА_3 ;
- оптичні (електронні) носії із записами перебігу слідчих дій та записів з відеокамер спостереження (на DVD-R дисках) - зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- пляшка пластикова синього кольору, запальничка - знищити.
Процесуальні витрати у розмірі 21204 грн. (двадцять одна тисяча двісті чотири грн.) на залучення експерта (висновок від 26.12.2025 року №8888/25-54) стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь держави.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09.10.2025 року на вищезазначені речові докази.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченій, її захиснику, прокурору та не пізніше наступного дня направити потерпілим.
Роз`яснити обвинуваченій право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя:  ОСОБА_14