ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
27 лютого 2026 року 	Справа № 280/110/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого Лазаренка М.С., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
06.01.2026 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі по тексту - відповідач), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №34486/03-16 від 15 грудня 2025 року, яким до страхового (трудового) стажу ОСОБА_1 не зарахований період навчання з 01.09.1995 року по 22.05.1998 року у професійно-технічному училищі №57 м. Василівки Запорізької області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового (трудового) стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, період його навчання з 01.09.1995 року по 22.05.1998 року в професійно-технічному училищі №57 м. Василівки Запорізької області;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області користь ОСОБА_1 сплачений по справі судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до органів Пенсійного фонду України та надав заяву про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII. Заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII через недостатній страховий стаж. Зазначає, що йому безпідставно не було зараховано вищезазначений період навчання.
12.01.2026 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі № 280/110/26 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області позовну заяву не визнало. У письмовому відзиві від 26.01.2026 вх. №4259 посилається на те, що за результатом розгляду заяви позивача про призначення пенсії за наданими документами до страхового стажу не зараховано, зокрема, період навчання з 01.09.1995 по 22.05.1998 згідно диплому НОМЕР_1 від 22.05.1998, оскільки відсутній підпис голови державної кваліфікаційної комісії та директора училища. Вважає спірне рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст. 52, 54 та 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” законним обґрунтованим, а тому не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.
Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.
Позивач 08.12.2025 звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області за принципом екстериторіальності та прийнято рішення від 15.12.2025 №084050023209 про відмову в призначенні пенсії через відсутність необхідного стажу роботи. За результатами розгляду документів до загального страхового стажу не зараховано періоди:
- навчання з 01.09.1995 по 22.05.1998 згідно диплому НОМЕР_1 від 22.05.1998, оскільки відсутній підпис голови державної кваліфікаційної комісії та директора училища;
- трудової діяльності в колгоспі з 25.05.1998 по 14.12.1998, оскільки відсутня інформація про встановлені та вироблені мінімуми трудової участі, що суперечить вимогам статті 56 "Про пенсійне забезпечення" та відсутня довідка про перейменування;
- період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 10.10.2001 з 20.04.2000 по 18.01.2002, оскільки відсутній номер наказу про звільнення, чим порушено вимоги п.2.4 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників" затвердженої Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993р. Даний період роботи зараховано частково згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу;
- період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 10.10.2001 з 21.01.2002 по 31.12.2003, оскільки відсутні дані про сплату внесків по даному підприємству в індивідуальних відомостях на застраховану особу. З урахуванням вище зазначених норм, персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з 01.07.2000 є обов`язковим. Даний період роботи потрібно підтвердити довідкою про нараховані суми грошового забезпечення, що відповідає формі, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 04 лютого 2021 року №3-1 «Про затвердження форми довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про страхові внески».
Згідно поданих документів відсутні дані про роботу заявника на посадах, що дають право на признання пенсії за вислугу років згідно статей 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Згідно наданих документів рекомендовано звернутися до силового відомства для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»
Вважаючи протиправним рішення від 15.12.2025 №084050023209 про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до норм Конституції України гарантування непрацездатним громадянам України права на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій передбачено Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XII), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV).
Пунктом першим частини першої статті 8 Закону №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Згідно частини першої статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788 (далі - Закон №1788) гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Згідно з пунктом «д» статті 56 Закону №1788 до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Згідно положень статті 2 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі за текстом Порядок № 637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Згідно з пунктом 8 Порядку № 637, період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Як встановлено судом, для підтвердження періоду навчання з 01.09.1995 по 22.05.1998 позивачем надано диплом серії НОМЕР_1 від 22.05.1998 (та додаток до нього), виданий професійно-технічниим училищем №57 м. Василівка Запорізької області, згідно якого позивачу присвоєно кваліфікацію тракторист-машиніст, має право на керування тракторами i сільськогосподарськими машинами категорії А.В.С.
Також, в матеріалах справи наявний лист ДНЗ «Василівський професійний ліцей» від 24.12.2025 №01-15/56 (який з 10.09.1992 року по 01.10.2002 мав назву професійно-технічне училище №57), згідно якого архівні документи зазначеного навчального закладу знаходяться на тимчасово окупованій території в м. Василівка Запорізької області, у зв`язку з цим адміністрація ліцею не має можливості надати Позивачу підтверджуючу інформацію про навчання в цьому навчальному закладі.
Суд критично ставиться до відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача зазначеного періоду навчання через відсутність підпису голови державної кваліфікаційної комісії та директора училища, у зв`язку з цим зазначає, що на особу не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальну неправильність оформлення досліджуваного документу, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства (висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17).
Зважаючи на те, що позивачем надано всі належні документи на підтвердження періоду навчання, який підглядає зарахуванню до страхового стажу, а тому суд вважає, що відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1995 по 22.05.1998.
За таких обставин, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 15.12.2025 №084050023209 підлягає скасуванню в частині незарахування позивачу до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1995 по 22.05.1998.
Водночас незарахування відповідачем інших періодів роботи, підстави для відмови у призначенні пенсії позивачем не оскаржуються, а тому суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, що є підставою для часткового скасування спірного рішення.
За таких обставин, зважаючи на природу та підстави даного спору та, оскільки спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, - суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1995 по 22.05.1998 в професійно-технічному училищі №57 м. Василівки Запорізької області.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин, враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1211,20 грн підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, буд. 22; код ЄДРПОУ 13322403) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 15.12.2025 №084050023209 в частині незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1995 по 22.05.1998.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1995 по 22.05.1998 в професійно-технічному училищі №57 м. Василівки Запорізької області.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 27.02.2026. 

Суддя М.С. Лазаренко