РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
м. Вінниця
03 квітня 2026 р.  Справа № 120/8609/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що наказом начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 10.03.2025 № 35 о/с його звільнено зі служби в поліції за власним бажанням.
Проте, на день звільнення позивача зі служби в поліції відповідач не нарахував та не виплатив грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2016, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 та 2025 роки.
Позивач не погоджується із такою бездіяльністю відповідача, у зв`язку із чим звернувся з позовом до суду з вимогою зобов`язати Головне управління Національної поліції у Вінницькій області нарахувати та виплатити таку компенсацію.
Ухвалою від 27.06.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою відповідачеві встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
12.01.2026 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що виплата грошової компенсації за невикористані дні відпустки не передбачена. Також у відзиві йдеться про те, що додаткова відпустка учасникам бойових дій не належить до категорії щорічних відпусток, а тому на неї не поширюються норми, передбачені для щорічних відпусток. Крім того, законодавством не передбачено можливості заміни додаткової відпустки грошовою компенсацією. За наведених обставин представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції у Вінницькій області.
Наказом № 35 о/с від 10.03.2025 позивача звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).
Зі змісту даного наказу слідує, що позивачеві слід виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпусток, а саме: за 2022 рік - 45 діб, за 2023 рік - 45 діб, за 2024 рік - 3 доби, за 2025 рік - 7 діб.
Відповідно до довідки Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області від 10.06.2025 №153358-2025 ОСОБА_1 за період проходження служби у поліції додаткову відпустку, передбачену статтею 16-2 Законом України "Про відпустки", за 2016, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2025 роки не використовував.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.
Статтею 45 Конституції України установлено, що кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.
Відповідно до частини першої статті 83 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 24 Закону України від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР "Про відпустки" (надалі - Закон № 504/96-ВР).
Особливості соціального захисту поліцейських врегульовано Законом України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02 липня 2015 року (далі - Закон № 580-VIII).
Згідно з частинами 1, 2 статті 92 Закону № 580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.
Відповідно до статті 93 Закону № 580-VІІІ поліцейським дозволяється, за бажанням, використовувати відпустку частинами. Чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.
Згідно з частиною 10 згаданої статті поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі не використані під час проходження служби дні, в тому числі, щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського.
Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, визначені Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 (далі - Порядок № 260).
За змістом пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
Питання виплати компенсації за невикористані відпустки при звільненні за роки, що передували року звільнення поліцейського, досліджувалось Верховним Судом у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду.
Так, касаційний суд виснував наступне (дослівно):
"Аналізуючи наведені норми законодавства, Суд дійшов висновку, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.
Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок".
Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні як основної, так і додаткової відпустки.
Так, у позовній заяві йдеться про те, що відповідачем не нараховано та не виплачено позивачеві грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2025 роки.
В свою чергу, відповідачем у відзиві на позовну заяву не заперечується факт невиплати ОСОБА_1 такої грошової компенсації.
При цьому листом Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 10.06.2025 вих. № 153358-2025 підтверджується те, що на момент звільнення позивача зі служби в поліції у нього залишилась невикористана додаткова відпустка як учаснику бойових дій за 2016, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2025 роки.
З огляду на встановлені обставини, а також враховуючи наведені вище висновки, суд дійшов висновку, що за наявності у позивача права на отримання грошової компенсації за невикористану частину додаткової відпустки відповідач безпідставно не здійснив виплату такої компенсації, чим допустив протиправну бездіяльність.
Відтак, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головне управління Національної поліції у Вінницькій області нарахувати та виплатити позивачеві грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2025 роки, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби.
Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи, не встановлено, тому питання про розподіл судових витрат не вирішується.
Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Вінницькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2025 роки.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2025 роки, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.
Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, код ЄДРПОУ 40108672)

Суддя Мультян Марина Бондівна