ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2769/25  Номер провадження 33/814/312/26	Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 листопада 2025 року,-

В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави. 
Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 10 липня 2025 року о 00 годині 26 хвилин у м. Миргород по вул. Кашинського, 11/8, водій ОСОБА_1 керував т.з. Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком Миргородської ЛІЛ №32 від 10.07.2025, чим порушила п. 2.9 (а) ПДР України, відповідальність за який передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 листопада 2025 року, провадження по справі закрити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що із даним рішення погодитися не можна, оскільки інкриміноване діяння не підтверджується жодним належним та допустимим доказом і підлягає скасуванню.
Крім того, вважає, що огляд на стан сп`яніння був проведений лікарем який не пройшов відповідного навчання і не допущений в установленому законом порядку для проведення такого огляду, огляд стан сп`яніння був проведений за допомогою газоаналізатора «Драгер», який не дозволений для застосування на території України.
Судом апеляційної інстанції відхилено клопотання представника ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, виходячи з наступного.
Дана справа перебуває в провадженні Полтавського апеляційного суду з 16.12.2025 року. Справа до розгляду призначалася 4 рази. Всі рази розгляд справи не відбувся у зв`язку із зміною ОСОБА_1 своїх захисників та поданням клопотань про відкладення. Останнім захисником адвокатом Максименко Ю.П. після ознайомлення в лютому 2026 року з матеріалами справи, було подано до суду додаткові пояснення та клопотання на підтримку позиції захисту по справі. При цьому нових клопотань, які б передбачали дослідження нових доказів не заявлено.
За таких обставин, зважаючи на строки розгляду справи в суді апеляційної інстанції, надання ОСОБА_1 та його адвокатам необмеженої можливості користування своїми процесуальними правами та висловлення свою позицію по справі, не обгрунтування представником Костюк С.О. підстав надання переваги участі в судовому розгляді іншої справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає за можливе проводи розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 та його захисника. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 10 липня 2025 року о 00 годині 26 хвилин у м. Миргород по вул. Кашинського, 11/8, водій ОСОБА_1 керував т.з. Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком Миргородської ЛІЛ №32 від 10.07.2025, чим порушила п. 2.9 (а) ПДР України, відповідальність за який передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №386785 від 10.07.2025, висновком №32 щодо результатів медичного огляду від 10.07.2025, дисками з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських та відеореєстратора поліцейського автомобіля та матеріалами справи в їх сукупності.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
Пунктом 2.9а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.9 ПДР України.
Доводи апелянта про те, що огляд на стан сп`яніння був проведений лікарем який не пройшов відповідного навчання і не допущений в установленому законом порядку для проведення такого огляду, огляд стан сп`яніння був проведений за допомогою газоаналізатора «Драгер», який не дозволений для застосування на території України, апеляційний суд відхиляє дані доводи виходячи з наступного.
Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що відеозапис розпочинається із моменту коли працівники поліції наздогнали ОСОБА_1 , в ході спілкування було встановлено особу водія та було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. При проведенні лікарем медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 встановлено, що обстежувана особа перебувала у стані алкогольного сп`яніння – 2,26%. ОСОБА_1 під безперервну відеозйомку відмовився від підпису у графі висновку про ознайомлення з результатами такого огляду(хронологічний відрізок 01:01:18-триває далі). Крім того, дані доводи не підтверджені доказами.
Доводи щодо незаконної зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 та порушення порядку огляду на стан сп?яніння, спростовуються матеріалами справи та загальновідомою інформацією проте, що в країні діє військовий стан, під час якого працівники поліції наділені більшими повноваженнями для забезпечення правопорядку.
Щодо інших доводів апеляційної скарги, суд відхиляє, так як матеріали справи містять докази, які підтверджують вину останнього, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №386785 від 10.07.2025, висновком №32 щодо результатів медичного огляду від 10.07.2025, дисками з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських та відеореєстратора поліцейського автомобіля та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 листопада 2025 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду        Г.Л. Карпушин