Провадження № 2/359/1538/2026
Справа № 359/12081/25

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі 
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В..
при секретарі - Кулакевич В.О., Шуст А.В.,
за участі позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Сенс Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Івестохіллс веста», треті особи : приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шмідт Катерина Валеріївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шарков Олександр Олександрович, Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) про зняття арешту з нерухомого майна, -
В С Т А Н О В И В :

10 жовтня 2025 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області в системі «Електронний суд» надійшла вищезазначена позовна заява ОСОБА_1 , який просить суд: 
- зняти арешт та заборону відчуження з земельної ділянки площею 0,0969 га, кадастровий номер земельної ділянки: 3220882600:04:007:0656, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_2 , Іпотекодержателем якої є ОСОБА_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 , номер запису про обтяження : 27260152 (спеціальний розділ) від 30.07.2018 року, внесеного на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер : 56663376, видавник : приватний виконавець Шмідт К.В.; номер запису про обтяження: 14963419 (спеціальний розділ) від 14.06.2016 року, внесеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 49048039, виданий 19.10.2015, видавник : Подільський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві; номер запису про обтяження: 44905379 (спеціальний розділ) від 08.11.2021 року, внесеного на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер : 67427653, виданий 08.11.2021 , видавник : приватний виконавець Канцедал О.О.; номер запису про обтяження : 26852819 (спеціальний розділ) від 02.07.2018 року, внесеного на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 56663376 , виданий 23.06.2018 , видавник : приватний виконавець Шмідт К.В.;
- зняти арешт та заборону відчуження з земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер земельної ділянки : 3220882600:04:007:0702, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бориспільський район, Гнідинська сільська рада, садівницьке товариство «Ельвіра» , для ведення садівництва , земельна ділянка б/н та належить на праві власності ОСОБА_2 , Іпотекодержателем якої є ОСОБА_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 , номер запису про обтяження: 27259421 (спеціальний розділ) від 30.07.2018 року, внесеного на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 56663376, виданий 17.07.2018 р., видавник: приватний виконавець Шмідт К.В.; номер запису про обтяження : 14963419 (спеціальний розділ) від 14.06.2016 року, внесеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 49048039, виданий 19.10.2015, видавник: Подільський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві; номер запису про обтяження : 44905379 (спеціальний розділ) від 08.11.2021 року, внесеного на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 67427653, виданий 08.11.2021, видавник : приватний виконавець Канцедал О.О., номер запису про обтяження: 26852819 (спеціальний розділ) від 02.07.2018 року, внесеного на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер : 56663376, виданий 23.06.2018, видавник : приватний виконавець Шмідт К.В., м. Київ. (т.1 а.с.2-11).

Позов обґрунтований тим, що позивач є іпотекодержателем земельних ділянок з кадастровими номерами 3220882600:04:007:0656 та 3220882600:04:007:0702, які належать на праві власності відповідачу ОСОБА_2 . Право іпотеки виникло на підставі іпотечних договорів, укладених у 2007 році з ВАТ «Кредитпромбанк», та в подальшому перейшло до позивача на підставі договорів відступлення права вимоги. Разом з тим, на зазначене майно накладено арешти в межах виконавчих проваджень, відкритих за вимогами інших кредиторів, зокрема у 2015, 2016, 2018 та 2021 роках, що підтверджується відповідними постановами державних та приватних виконавців і записами в державних реєстрах. Позивач зазначає, що іпотека на спірне майно була зареєстрована раніше, ніж накладено арешти, у зв`язку з чим він, як іпотекодержатель, має пріоритетне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Накладення арештів перешкоджає реалізації цього права, зокрема можливості звернення стягнення на предмет іпотеки. З огляду на викладене, позивач просить суд зняти арешти з належного відповідачу нерухомого майна.

18.12.2025 від відповідача ОСОБА_2 на електронну пошту суду надійшла заява про визнання позову, підписана відповідачем кваліфікованим та удосконаленим електронним підписом (а.с.142-144), за змістом якої відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, звертає увагу, що у нього немає претензій до нового іпотекодержателя ОСОБА_1 з приводу придбання ним права вимоги за кредитними договорами та договорами іпотеки, відповідно до яких в іпотеку було передано вказані земельні (кадастрові номери: 3220882600:04:007:0656 та 3220882600:04:007:0702) не заперечує проти задоволення позовних вимог.

23.01.2026 в системі «Електронний суд» від відповідача АТ «Сенс-Банк» надійшли пояснення (т.1 а.с.146-150), у яких проти задоволення позову заперечує. Відповідач зазначає, що відповідно до положень Закону України «Про іпотеку» та правових висновків Верховного Суду іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами, зокрема шляхом набуття права власності на предмет іпотеки як у судовому, так і в позасудовому порядку. Посилається на те, що пріоритет права іпотекодержателя виникає з моменту державної реєстрації іпотеки, а тому обтяження, зареєстровані після цього моменту, не мають переваги над іпотекою. З урахуванням змін, внесених Законом України № 2478-VIII, на думку відповідача, наявність арештів, накладених на предмет іпотеки, не є перешкодою для звернення стягнення на нього та державної реєстрації права власності за іпотекодержателем, у тому числі новим кредитором. Крім того, відповідач вказує, що накладення арешту на предмет іпотеки саме по собі не порушує прав іпотекодержателя, не позбавляє його можливості реалізувати право на задоволення вимог та не впливає на черговість їх задоволення. АТ «Сенс Банк» наголошує, що позивачем не доведено факту порушення його прав у зв`язку з накладенням арештів, а відсутність порушеного права є самостійною підставою для відмови у позові. У зв`язку з викладеним відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (т.1 а.с. 110-112). 

Протокольною ухвалою суду від 09.02.2026 було відмовлено у прийнятті визнання позову відповідачем ОСОБА_2 , зважаючи, що таке визнання порушує інтереси залученого відповідача АТ «Сенс-Банк» (а.с.197-201).

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, зазначив, що накладені арешти перешкоджають йому звернути стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку. 

Відповідач ОСОБА_2 та представники відповідачів АТ «Сенс-Банк» та ТОВ «ФК ІНВЕСТОХІЛС ВЕСТА» у судове засідання не з`явилися.

Відповідачі ОСОБА_2 та АТ «Сенс Банк» згідно із поданими заявою та поясненнями просили проводити розгляд справи без їх участі.

Від ТОВ «ФК ІНВЕСТОХІЛС ВЕСТА» заяв та клопотань не надійшло.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом п.п.8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. 

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 14.09.2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Кредитпромбанк» укладено кредитний договір № 41/27/07-НВС (т.1 а.с.35-40), на забезпечення виконання зобов`язань, за яким того ж дня укладено іпотечний договір № 41/27/127/07-НВС, предметом якого є земельна ділянка кадастровий номер 3220882600:04:007:0702 (т.1 а.с.46-49).

03.10.2007 року між тими ж сторонами укладено кредитний договір № 49.35/341/07-НВС (т.1 а.с.27-34) та іпотечний договір № 33/341/1341/07-НВС, предметом якого є земельна ділянка кадастровий номер 3220882600:04:007:0656 (т.1 а.с.41-44).

На підставі зазначених Іпотечного договору № 33/341/1341/07-НВС від 03.10.2007 року та Іпотечного договору № 41/27/127/07 -НВС від 14.09.2007 року до державного реєстру речових прав внесено записи про іпотеку № 7897166 та № 8066976, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та щодо об`єкта нерухомого майна (т.1 а.с.17-22). 

Також встановлено, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 15 листопада 2013 року (справа №367/5161/13-ц), залишеному без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15 квітня 2014 року (т.1 а.с.230-233) було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк»:
- заборгованість за кредитним договором № 49.35/341/07-НВС від 03.10.2007 в сумі 64731 дол. США 06 центів, що за курсом НБУ складає 517395,36 грн., яка складається з: суми заборгованості за кредитом – 56938 дол. США 07 центів, суми заборгованості за процентами – 7005 дол. США 51 цент, пені за несвоєчасне погашення кредиту та сплати процентів – 787 дол. США та 48 центів.;
- заборгованість за кредитним договором №41/27/07-НВС від суми 14.09.2007 в сумі 32175 дол. США 93 центів, що за курсом НБУ складає 257182, 21 грн., яка складається з : суми заборгованості за кредитом – 29297 дол. США 75 центів, суми заборгованості за процентами – 2658 дол. США70 центів, суми пені за несвоєчасне погашення кредиту та сплати процентів – 219 дол. США 48 центів;
- судові витрати в сумі 3441 грн.

02.10.2005 року постановою Національного банку України від №664 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк».

З наданих позивачем письмових доказів, а також з урахуванням змісту ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 11 серпня 2020 року у справі № 367/5161/13-ц (провадження № 6/367/181/2020) судом встановлено, що 14.06.2019 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 1517/К, відповідно до якого до останнього перейшли права вимоги за кредитними договорами № 41/27/07-НВС від 14.09.2007 та № 33/341/1341/07-НВС від 03.10.2007, а також забезпечувальними іпотечними договорами щодо земельних ділянок із кадастровими номерами 3220882600:04:007:0702 та 3220882600:04:007:0656.

Факт переходу прав вимоги підтверджується копіями договору № 1517/К та витягом з Додатку № 1 до нього (т. 1, а.с. 50–54) та узгоджується з висновками, викладеними у зазначеній ухвалі суду, якою, зокрема, здійснено заміну стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчому листі № 367/5161/13-ц, що виданий Ірпінським міським судом Київської області відносно ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) (т.1 а.с.234-235).

Відповідно до ч.ч. 4,5 ст.82 КПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Будь-яких заперечень щодо обставин, встановлених судовими рішеннями, які набрали законної сили, а також належних і допустимих доказів на їх спростування відповідачами та залученими третіми особами до суду не подано.

Встановлено, що 27.05.2022 року між ТОВ «ФК «Гефест» та позивачем ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 27052022-1, підписано Акт приймання-передачі прав вимоги, а також укладено та нотаріально посвідчено Договір відступлення прав за іпотечними договорами, за якими позивач набув право вимоги за укладеними між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 кредитними договорами та набув статусу іпотекодержателя за вищевказаними іпотечними договорами. Ці обставини підтверджується копіями відповідних договорів та Акті, а також відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.17-22, 55-60, т.2 а.с.4-11).

Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.10.2025 року № 446490925 та № 446489699, позивач є іпотекодержателем вищевказаних земельних ділянок, які належать на праві власності ОСОБА_2 , при цьому на зазначене майно зареєстровані обтяження у вигляді арештів (т.1 а.с.17-22).

Судом встановлено, що на майно боржника ОСОБА_2 накладено арешти у межах виконавчих проваджень, а саме:
– 19.10.2015 року постановою органу державної виконавчої служби у ВП № 49048039 в інтересах стягувача – ПАТ «Банк Форум» (правонаступник якого - ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛС ВЕСТА») накладено арешт на все майно боржника, що підтверджується копією постанови та записом про обтяження № 14963419 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.19,74-54);
– 23.06.2018 року та 17.07.2018 року постановами приватного виконавця Шмідт К.В. у ВП № 56663376 в інтересах стягувача – АТ «Сенс Банк» накладено арешти на майно боржника, у тому числі на спірні земельні ділянки (копії постанов, що підтверджується копіями постанов та записами про обтяження № 26852819, № 27259421, № 27260152 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.18-20, 21, 69-70, 71-73); 
– 21.07.2021 року та 08.11.2021 року постановами приватного виконавця Канцедала О.О. у виконавчих провадженнях № 66154161 та № 67427653 в інтересах стягувача – ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛС ВЕСТА» накладено арешти на все майно боржника що підтверджується копіями постанов та записом про обтяження № 44905379 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.19,65-66,67-68).

Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, яка перебуває у публічному доступі, встановлено, що виконавче провадження ВП № 49048039 завершене, тоді як інші зазначені виконавчі провадження станом на дату відкриття провадження у цій справі, а також на час ухвалення судового рішення залишаються відкритими (т.1 а.с.100-104).

Встановлено, що 20.08.2025 року позивач звернувся до приватного виконавця Шмідт К.В. із заявою про зняття арешту із вказаного майна, однак листом від 22.08.2025 року № 5893 отримав відповідь про необхідність вирішення питання у судовому порядку (т.1 а.с.63-64).

Дослідженими у судовому засіданні доказами підтверджується, що іпотека на спірні земельні ділянки виникла та була зареєстрована у 2007 році, тобто раніше, ніж накладені арешти у 2016–2021 роках, що підтверджується наданими позивачем письмовими доказами.

Частина п`ята статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що арешт, накладений на майно, може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до вимог ч.ч.3, 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у редакції закону, чинній на момент реєстрації іпотеки на спірні земельні ділянки, визначено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. 

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. 

В силу вимог ст.ст.33,35 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки допускається як у судовому так і у позасудовому порядку.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст.36 Закону с торони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому за змістом ч.8 ст.36 Закону завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація права власності (спеціального майнового права) на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням: за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність (набуття спеціального майнового права) іпотекодержателем); за покупцем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем третій особі).

Відповідач ОСОБА_2 за змістом поданої заяви повністю визнав заявлені позовні вимоги.

Суд звертає увагу, що за змістом укладених відповідачем ОСОБА_2 іпотечних договорів № 33/341/1341/07-НВС від 03.10.2007 року та № 41/27/127/07 -НВС від 14.09.2007 року (т.1 а.с.41-45, 56-49) визначена заставна вартість земельних ділянок: кадастровий номер 3220882600:04:007:0656 – 65000,00 дол. США., кадастровий номер 3220882600:04:007:0702 – 60000,00дол. США (п.п.1.4 Іпотечного договору).

Того, у п.п.4.1-4.5 Іпотечних договорів визначений порядок позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на майно чи продажу від свого імені майно третім особам.

Встановлено, що розмір заборгованості відповідача ОСОБА_2 за укладеними кредитними договорами, який було стягнуто на підставі вищевказаного рішення Ірпінського міського суду від 15 листопада 2013 року є співмірним із заставною вартість переданих ним в іпотеку земельних ділянок. 

Суд звертає увагу, що, у постанові від 08 червня 2021 року у справі №346/1305/19, на яку посилається відповідач АТ «Сенс Банк» Велика Палата Верховного Суду вирішувала наступні три ключові питання: 1) чи могла позивачка набути від банку, який перебував у процедурі ліквідації, права вимоги за кредитним договором і договором іпотеки? 2) чи є підстави для відступу від висновків Верховного Суду України та Великої Палати Верховного Суду щодо відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи? 3) чи є арешт квартири, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно після того, як банк зареєстрував за собою іпотеку, підставою для відмови позивачці у державній реєстрації права власності на предмет іпотеки?

Так, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 вона вже відступила від висновку, сформульованого у її постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11, про те, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України. У зазначеній постанові від 16 березня 2021 року вона вказала, що за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації, відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальними договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ (пункт 62).

Разом із з цим, відповідаючи на питання: чи є арешт квартири, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно після того, як банк зареєстрував за собою іпотеку, підставою для відмови позивачці у державній реєстрації права власності на предмет іпотеки, - Велика Палата Верховного Суду зазначила наступне.

Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (абзац третій статті 1 цього Закону).

Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно (частина перша статті 4 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки).

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (частина шоста та сьома статті 3 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на час звернення позивачки до суду).

Однією з підстав для відмови у державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно (пункт 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV)).

3 липня 2018 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» № 2478-VIII (далі - Закон № 2478-VIII). Згідно з пунктом 10 розділу І цього Закону частину четверту статті 24 Закону № 1952-IV парламент доповнив пунктом 7 про те, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі «державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України «Про іпотеку». Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем».

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що іпотекодержатель, зокрема і новий кредитор, який набув прав іпотекодержателя від банку чи іншої фінансової установи, може безперешкодно реалізувати право на задоволення своїх вимог до боржника переважно перед іншими його кредиторами, зокрема, шляхом реєстрації права власності за ним на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». За змістом зазначеного припису пункту 7 частини четвертої статті 24 Закону № 1952-IV обтяження предмета іпотеки, зареєстровані після державної реєстрації іпотеки за банком або іншою фінансовою установою, не є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержателем та для державної реєстрації за ним (зокрема і за новим кредитором, який набув прав іпотекодержателя від банку чи іншої фінансової установи) права власності на цей об`єкт.

Відповідно до ч.2 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у своїй постанові Велика Палата Верховного Суду вважала, що позивачка не довела порушення її права іпотекодержателя щодо реєстрації права власності на квартиру через накладення на неї арешту приватним виконавцем.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що накладення арешту на заставлене майно не позбавляє кредитора права задовольнити його вимоги в майбутньому і не скасовує для нього правил пріоритетності, передбачених Законом України «Про іпотеку» (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 4 листопада 2020 року у справі № 761/31581/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2019 року у справі № 331/3944/18). Наявність арешту, накладеного на предмет іпотеки, не порушує пріоритетного права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 4 березня 2021 року у справі № 2-6875/10, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 686/1953/13-ц).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 338/1118/16-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду виснував, що накладений на предмет іпотеки арешт є перешкодою для іпотекодержателя для звернення стягнення на це майно. Але обставини тієї справи, яку згадує у позовній заяві, апеляційній та касаційній скаргах позивачка, були відмінними від обставин справи № 346/1305/19. У тій справі позивач як іпотекодержатель дізнався про порушення свого права 30 червня 2016 року під час спроби у нотаріуса звернути стягнення на предмет іпотеки і у жовтні 2016 року звернувся до суду з вимогою про звільнення майна з-під арешту. Як на час, коли позивач дізнався про порушення свого права, так і на час звернення до суду, пункт 6 частини першої статті 24 Закону № 1952-IV передбачав, що зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно є підставою для відмови в державній реєстрації прав. Не було припису, який би дозволяв державному реєстратору провести державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за наявності зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень. Таким приписом (пунктом 7) парламент доповнив частину четверту статті 24 Закону № 1952-IV на підставі Закону № 2478-VIII, введеного в дію 4 лютого 2019 року.

Суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 346/1305/19, відповідно до яких наявність арештів, накладених на предмет іпотеки, сама по собі не свідчить про порушення прав іпотекодержателя.

Водночас наведені висновки сформульовані з урахуванням конкретних обставин тієї справи та підлягають застосуванню у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства.

Встановлено, що на момент розгляду цієї справи вищенаведена норма Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» зазнала змін.

А саме, пункт 7 частини четвертої статті 24 в редакції Закону № 3588-IX від 22.02.2024 передбачає, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі: 7) державної реєстрації права власності на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України «Про іпотеку», за умови що інші обтяження (крім заборони відчуження, накладеної відповідно до Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України») на передане в іпотеку майно зареєстровано після державної реєстрації іпотеки;

Отже, з урахуванням наведених норм законодавства, суд доходить висновку, що положення пункту 7 частини четвертої статті 24 Закону України № 1952-IV встановлюють виключення із загального правила щодо наявності зареєстрованих обтяжень як підстави для відмови у державній реєстрації прав, однак таке виключення поширюється виключно на іпотекодержателів - фінансові установи.

Водночас позивач, будучи фізичною особою, не належить до суб`єктів, на яких поширюється зазначене виключення, а тому наявність зареєстрованих арештів на предмет іпотеки унеможливлює реалізацію ним права іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом державної реєстрації права власності.

При цьому співмірність вартості предмета іпотеки із розміром заборгованості свідчить про наявність у позивача реального та належного до реалізації права на задоволення забезпечених вимог за рахунок предмета іпотеки.

Посилання на можливість звернення позивача до суду із вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки не спростовує факту обмеження його прав, оскільки така можливість не є тотожною праву на позасудове врегулювання, передбаченому законом та умовами іпотечного договору, а її реалізація пов`язана з додатковими часовими та процесуальними витратами.

За таких обставин суд доходить висновку, що наявність арештів фактично перешкоджає реалізації позивачем його права іпотекодержателя у визначений законом та договором спосіб, що свідчить про порушення його прав та є підставою для їх судового захисту.

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одними із способів захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, а також зміна або припинення правовідношення.

Оцінивши встановлені у справі обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що наявність накладених арештів створює реальні перешкоди у здійсненні позивачем прав іпотекодержателя, передбачених законом та умовами договору, у зв`язку із чим такі арешти підлягають скасуванню як спосіб ефективного захисту порушеного права.

З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд не вирішує, оскільки відповідних вимог позивачем не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,128,141,223,258,259,263-265,266,280-284 ЦПК України, суд –
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити.

Зняти арешт та заборону відчуження з земельної ділянки площею 0,0969 га, кадастровий номер земельної ділянки: 3220882600:04:007:0656, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_2 , Іпотекодержателем якої є ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , номер запису про обтяження : 27260152 (спеціальний розділ) від 30.07.2018 року, внесеного на підставі:
- постанови про арешт майна боржника, серія та номер : 56663376, видавник : приватний виконавець Шмідт К.В.; номер запису про обтяження: 14963419 (спеціальний розділ) від 14.06.2016 року, 
- постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 49048039, виданий 19.10.2015, видавник : Подільський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві; номер запису про обтяження: 44905379 (спеціальний розділ) від 08.11.2021 року, 
- постанови про арешт майна боржника, серія та номер : 67427653, виданий 08.11.2021 , видавник : приватний виконавець Канцедал О.О.; номер запису про обтяження : 26852819 (спеціальний розділ) від 02.07.2018 року, 
- постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 56663376 , виданий 23.06.2018 , видавник : приватний виконавець Шмідт К.В..

Зняти арешт та заборону відчуження з земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер земельної ділянки : 3220882600:04:007:0702, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська рада, садівницьке товариство «Ельвіра», для ведення садівництва , земельна ділянка б/н та належить на праві власності ОСОБА_2 , Іпотекодержателем якої є ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , номер запису про обтяження: 27259421 (спеціальний розділ) від 30.07.2018 року, внесеного на підставі:
- постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 56663376, виданий 17.07.2018 р., видавник: приватний виконавець Шмідт К.В.; номер запису про обтяження : 14963419 (спеціальний розділ) від 14.06.2016 року, 
- постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 49048039, виданий 19.10.2015, видавник: Подільський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві; номер запису про обтяження : 44905379 (спеціальний розділ) від 08.11.2021 року, 
- постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 67427653, виданий 08.11.2021, видавник : приватний виконавець Канцедал О.О., номер запису про обтяження: 26852819 (спеціальний розділ) від 02.07.2018 року, 
- постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 56663376, виданий 23.06.2018, видавник : приватний виконавець Шмідт К.В., м. Київ.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду, або через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня проголошення (підписання) судового рішення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І. В. Муранова-Лесів