Справа № 174/119/26
п/с № 2-а/174/2/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2026 року м. Вільногірськ
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - Ілюшик І.А., 
за участю: секретаря – Троцько О.В., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в залі суду м. Вільногірська Дніпропетровської області, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати рішення начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ОСОБА_2 протиправним та скасувати постанову № R272523 від 26.12.2025 за якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). 
При цьому, посилається на те, що в вересні 2025 року йому стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_2 вніс відомості до мобільного додатку «Резерв+» про те, що він перебуває у розшуку за даним ТЦК та СП від 04.08.2025 так як на їхню думку не пройшов ВЛК. Так як він не скоював адміністративного правопорушення, ним на адресу ТЦК та СП у вересні-жовтні 2025 року була подана заява про закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Однак дані заяви не були розглянуті.
Згодом 12.11.2025 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 ним була подана заява про закриття провадження так як станом на 12.11.2025 спливли строки передбачені ст. 38 КУпАП.
Однак начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 діючи свідомо та порушуючи закон тривалий час не розглядав його заяву про закриття провадження як протягом вересня-листопада 2025 року так і після спливу строків.
Врешті-решт маючи на меті припинити незаконне переслідування він 26.12.2025 подав заяву про розгляд справи без його участі через додаток «Резерв+», і як результат 26.12.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 миттєво виніс постанову № R272523 від 26.12.2025 та виключив його з розшуку. Однак постанова була винесена з порушенням приписів ст. 247 та ст. 38 КУпАП, а відтак підлягає скасуванню, так як на час розгляду справи сплив тримісячний строк накладення стягнення.
Отже станом на 26.12.2025 у начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 були відсутні підстави накладати стягнення, а відтак, як він жодного правопорушення не вчиняв і повістки на ВЛК не отримував, то ІНФОРМАЦІЯ_2 внесли недостовірні відомості у реєстр і неправомірно виніс постанову. Позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною, прийнята з суттєвими порушеннями процесуальних норм, отже підлягає скасуванню із закриттям справи.
Ухвалою судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 02.02.2026 ОСОБА_1 поновлено строк звернення до суду з позовом про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення та у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів у відповідача, надано строк для подання відзиву та інших заяв по суті справи.
Докази витребувані у відповідача та відзив на позовну заяву до цього часу суду не надано.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 винесено постанову № R272523 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000,00 грн. Згідно постанови, суть інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення полягає в тому, що за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не пройшов (відмовився від проходження) ВЛК (п. 2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист», чим допустив порушення правил військового обліку. В постанові не вказані дата, час та місце вчинення правопорушення (а.с. 12-14).
Факт звернення ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, передбачене ст. 210, 2101 КУпАП без його участі, а також про закриття провадження по справі та виключення запису про його розшук, підтверджується копією заяви (про закриття провадження) від 11.12.2025 (а.с. 15-20).
Згідно даних з Резерв ID (витяги з мобільного застосунку «Резерв+»), станом на 15.12.2025 та 18.12.2025, військовозобов`язаний ОСОБА_1 перебуває у розшуку ТЦК (а.с. 25, 26).
З копії електронного військово-облікового документа (витягу з мобільного застосунку «Резерв+»), сформованого 20.10.2025 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходиться на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 (Верхньодніпровськ), категорія обліку: військовозобов`язаний, дійсний до 20.10.2026, звання: рядовий, ВОС 956994, Номер в реєстрі Оберіг 011220201425163500020 та постановою ВЛК від 24.05.2023 визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Запис щодо дати повторного огляду відсутній. Також в електронному військово-обліковому документі міститься відмітка «порушення правил військового обліку», причина розшуку: Не пройшли (відмовились від проходження) ВЛК від 04.08.2025 (а.с. 27).З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження є акт територіального центру комплектування про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
У відповідності до положень ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Диспозиція частини третьої статті 210 КУпАП передбачає відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.
Відповідно, диспозиція наведеної норми є бланкетною, тобто лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права або інших підзаконних актів (інструкцій, переліків, статутів, положень, наказів, правил тощо).
Очевидно, що підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало те, що він не пройшов вчасно ВЛК відповідно до Закону України № 3621-ІХ від 21.03.2024, який скасував статус «обмежено придатний» та передбачає, що громадяни, визнані раніше «обмежено придатними», мають пройти повторний медичний огляд, чим вчинив правопорушення, згідно ч. 3 ст. 210 КУпАП, в умовах дії на території України особливого періоду. Закон України від 21.03.2024 № 3621-IX набрав чинності 04.05.2024, в оскаржуваній постанові не вказані дата, час та місце вчинення правопорушення, згідно інших матеріалів справи причина розшуку: Не пройшли (відмовились від проходження) ВЛК від 04.08.2025.
Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від явки.
Відповідно до 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Тобто, позивач мав знати, що його викликають до ТЦК та СП, однак, свідомо не з`явився, при цьому обов`язок довести вказану обставину, в силу ст. 77 КАС України покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, суб’єкт владних повноважень зобов’язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб’єкта владних повноважень.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Приписами ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які достовірні і достатні докази наявності в діях ОСОБА_1  того складу адміністративного правопорушення, який вказано в оскаржуваній постанові, вона прийнята поза межами строку накладення адміністративного стягнення встановленого ст. 38 КУпАП.
Відповідачем не спростовано обставини, які ставлять під сумнів правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача.
Отже, встановлені під час судового розгляду справи обставини вказують на суттєві процесуальні прошення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Відповідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб’єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, викладені в позовній заяві в обґрунтування позову знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, у зв’язку з чим адміністративний позов підлягає задоволенню, а постанова визнанню протиправною та скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення щодо позивача за ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з  ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь  ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в сумі 665,60 грн (ст. 139 КАС України).
Керуючись ст. 2, 72-77, 79, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд 

УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову № R272523 від 26.12.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з  ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь  ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в сумі 665 грн 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя І.А.Ілюшик