Справа № 214/1502/13-к
1-кп/214/88/13 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2013 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 
при секретарі – ОСОБА_2 
за участю прокурора – ОСОБА_3 
за участю обвинувачених – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
за участю захисника - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 12013040750000073 за обвинуваченням:

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 25 січня 2011 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ст. ст. 185 ч.2, 186 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік; 19 листопада 2012 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 105, 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, суд, -

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, з середньою освітою, є учнем ДПТНЗ «Криворізький професійний гірничо-електромеханічний ліцей», не одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

6 січня 2013 року близько о 20.30 годині, ОСОБА_4 , знаходився в квартирі АДРЕСА_3 , де разом з ним знаходились раніше знайомі ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . В ході бесіди з ОСОБА_11 , ОСОБА_4 дізнався про те, що у ОСОБА_11 є при собі мобільний телефон та про те, що останній збирається через декілька хвилин йти додому. В цей момент у ОСОБА_4 виник намір на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_11 . Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 вирішив, що для реалізації свого злочинного наміру, а також для подавлення фізичного опору з боку потерпілого ОСОБА_11 , йому необхідно залучити до скоєння даного злочину співучасника. З цією метою, ОСОБА_4 , запропонував раніше знайомому ОСОБА_5 відкрито заволодіти мобільним телефоном ОСОБА_11 , на що ОСОБА_5 погодився. З метою реалізації свого злочинного наміру, співучасники кримінального правопорушення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , спустилися на перший поверх в під`їзд вищевказаного будинку, вимкнули світло на сходинковій площадці з метою полегшення заволодіння майном ОСОБА_11 та стали чекати на останнього. Приблизно о 21.00 годині, в той час, коли ОСОБА_11 спускався по сходинкам на першому поверсі, співучасник кримінального правопорушення ОСОБА_4 , діючи на досягнення злочинного наміру, застосував до ОСОБА_11 який проходив поруч з ним, фізичне насилля, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось в нанесенні не менше одного удару долонею, зігнутою в кулак, в область затилку потерпілого ОСОБА_11 , від якого потерпілий впав. Після цього співучасники кримінального правопорушення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з метою подолання можливого опору зі сторони потерпілого ОСОБА_11 , застосували до останнього фізичне насилля, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось в нанесенні не менше одного удару долонею, зігнутою в кулак, в область голови потерпілого зі сторони співучасника кримінального правопорушення ОСОБА_5 та не менше 2-х ударів долонею, зігнутою в кулак, в область голови зі сторони співучасника кримінального правопорушення ОСОБА_4 . Після цього, з метою закінчення злочинного наміру, співучасник кримінального правопорушення ОСОБА_5 утримував потерпілого ОСОБА_11 руками за верхній одяг, з метою протистояння можливості підвестися ОСОБА_11 , а в цей момент співучасник кримінального правопорушення ОСОБА_4 , відкрито, з правого карману брюк ОСОБА_11 , заволодів мобільним телефоном потерпілого марки «НТС ХЕ» вартістю 2950 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 25 гривень, на рахунку якої не було грошових коштів. Після чого, співучасники кримінального правопорушення з викраденим майном з місця пригоди зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинивши матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_11 на загальну суму 2975 гривень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 належить кваліфікувати за ст. 186 ч.2 КК України, за ознаками відкритого заволодіння чужим майном (грабіж), поєднаного із застосуванням фізичного насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, скоєного за попередньою змовою групою осіб. 
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 належить кваліфікувати за ст. 186 ч.2 КК України, за ознаками відкритого заволодіння чужим майном (грабіж), поєднаного із застосуванням фізичного насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, скоєного за попередньою змовою групою осіб. 
Встановлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.

Так, з показань обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається, що він спільно з ОСОБА_5 6 січня 2013 року 2012 року, вчинили заволодіння чужим майна, із застосуванням фізичного насилля. Обставини справи, вартість викраденого, які-небудь докази по справі не оспорює, у скоєному щиро кається. 

З показань обвинуваченого ОСОБА_5 вбачається, що він спільно з ОСОБА_4 6 січня 2013 року 2012 року, вчинили заволодіння чужим майна, із застосуванням фізичного насилля. Обставини справи, вартість викраденого, які-небудь докази по справі не оспорює, у скоєному щиро кається. 

В силу ст.349 ч 3 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. 
Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , вважає що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими. 
Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , вважає що ці докази прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив відкрите заволодіння чужим майном, поєднане із застосуванням фізичного насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , вважає що ці докази прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив відкрите заволодіння чужим майном, поєднане із застосуванням фізичного насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
На підставі ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до внутрішнього переконання про те, що показання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 узгоджуються між собою, містять достатні дані на підтвердження встановлених судом обставин, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок. 
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено. 
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено. 

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, не одружений, позитивно характеризується за місцем проживання, страждає хронічними захворюваннями, проживав разом с матір`ю, та з урахуванням усіх зазначених обставин, вважає, що мірою покарання, необхідною для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є позбавлення волі.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 покарання, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, навчається у ДПТНЗ «Криворізький професійний гірничо-електромеханічний ліцей», не одружений, позитивно характеризується як за місцем проживання, так і за місцем навчання, та з урахуванням усіх зазначених обставин, вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного судом покарання.

Тому, призначивши ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, суд на підставі ст. 75 КК України, вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 п.п. 2,3,4 КК України.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_8 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити покарання за ст. 186 ч.2 КК України у вигляді 4 (ЧОТИРЬОХ) років позбавлення волі в кримінально – виконавчій установі закритого типу.
На підставі ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 визначити шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 листопада 2012 року - у вигляді 4 (ЧОТИРЬОХ) років 1 (ОДНОГО) місяця позбавлення волі в кримінально – виконавчій установі закритого типу.
ОСОБА_15 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити покарання за ст. 186 ч.2 КК України у вигляді 4 (ЧОТИРЬОХ) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням тривалістю на ОДИН (1) рік 6 (ШІСТЬ) місяців.
На підставі п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально – виконавчу інспекцію. 
Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з 7 січня 2013 року, зарахувати в строк покарання час перебування під вартою – з 7 січня 2013 року.
Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту оголошення вироку.
Після вступу вироку до законної сили речові докази по справі: мобільний телефон марки «НТС ХЕ», товарний чек, гарантійний талон та коробку з мобільного телефону – вважати повернутим потерпілому ОСОБА_11 .
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 залишити без змін – тримання під вартою.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 залишити без змін – особисте зобов`язання.
Матеріали кримінального провадження № 12013040750000073 - залишити на зберіганні при обвинувальному акті 214/1502/13-к.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України, копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1