ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 квітня 2026 року справа №200/5729/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року по справі №200/5729/25 (суддя і інстанції Зеленов А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо видання наказів та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , дружині військовослужбовця ОСОБА_2 , захопленого в полон) 100 відсотків (100 %) грошового забезпечення та додаткової винагороди, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, відповідно до приписів пунктів 6, 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 та пункту 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», починаючи з 02.04.2024 до 01.02.2025, з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 вчинити певні дії, а саме видати накази та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , дружині військовослужбовця ОСОБА_2 , захопленого в полон) 100 відсотків (100 %) грошового забезпечення та додаткової винагороди, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, відповідно до приписів пунктів 6, 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 та пункту 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», починаючи з 02.04.2024 до 01.02.2025, з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.08.2025 заяву представника ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду задоволено. Визнано причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновлено строк звернення до адміністративного суду з наведеним позовом. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення захопленого в полон військовослужбовця ОСОБА_2 у не повному обсязі за період 02.04.2024 по 31.01.2025.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як члену сім`ї (дружні) та як законному представнику неповнолітніх дітей – ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), захопленого в полон військовослужбовця ОСОБА_2 100% його грошового забезпечення та додаткової винагороди, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, відповідно до приписів пунктів 6, 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 та пункту 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 02.04.2024 по 31.01.2025, з урахуванням раніше виплачених сум.
В інший частині позовних вимог – відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
Відповідач наголошує на тому, що після отримання рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 11.06.2025 у справі № 556/1287/25, наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 23.07.2025 №812-ОС «Про особовий склад» скасовано підпункт 3.3 пункту 3 наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 20.04.2024 № 460-ОС щодо припинення (розірвання) контракту, звільнення з військової служби, виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку з визнанням безвісно відсутнім штаб-сержанта ОСОБА_2 , який перебуває в розпорядженні начальника НОМЕР_3 прикордонного загону з 02.04.2024.
Також відповідачем прийнято рішення виплатити позивачці, та як законній представниці неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , грошове забезпечення та інші види винагород в тому числі і додаткові види грошових винагород штаб-сержанта ОСОБА_2 , у відповідності до вимог передбачених Законом України від 08.10.2024 № 3995–ІХ «Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Тобто, позивачці були виплачені всі належні й суми коштів, як дружині військовослужбовця так і законній представниці неповнолітніх дітей, що підтверджується платіжними інструкціями.
Судом не враховано, що згідно вимог частини шостої статті 9 Закону №2011-XII, пункту 6 Постанови КМУ від 30.11.2016 № 884 (на час виникнення правовідносин), військовою частиною НОМЕР_1 не здійснювалось нарахування грошового забезпечення та інших видів передбачених винагород штаб-сержанту ОСОБА_2 ..
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.
Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.09.2020, про що Приморським районним відділом державної Документ сформований в системі реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №45.
У подружжя народилося два сини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_6 ); ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_7 ).
ОСОБА_1 (далі – позивачка) разом із членами сім`ї проживала за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 23.06.2021 № 373-ОС, ОСОБА_2 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення.
ОСОБА_2 проходив військову службу за контрактом у військовому званні штаб-сержанта на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії другого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » тип «Б» НОМЕР_3 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_1 ), яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_2 брав участь в антитерористичній операції на сході України, на підставі чого набув статусу учасника бойових дій (посвідчення НОМЕР_8 від 15.12.2021).
24.02.2022 відбулося повномасштабне вторгнення збройних сил Російської Федерації на територію України. З 01.03.2022 місто Маріуполь опинилося в умовах повної блокади. Згідно з витягом із журналу службово-бойових дій НОМЕР_3 прикордонного загону, штаб-сержант ОСОБА_2 у складі підрозділу виконував бойові завдання з охорони та оборони пункту тимчасової дислокації в місті Маріуполь. Станом на 15.05.2022 вважалося, що він залишився під завалами зруйнованого тунельного шляхопроводу внаслідок обвалення великогабаритних залізобетонних конструкцій, які не були розчищені силами підрозділу. Проведення евакуації в зазначених умовах виявилось неможливим.
На підставі наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 18.05.2022 №195-АГ штаб-сержанта ОСОБА_2 було включено до списків бойових безповоротних втрат як безвісно відсутнього. 20.05.2022 в умовах повного оточення міста Маріуполя збройними силами Російської Федерації, за відсутності зв`язку з командуванням військової частини НОМЕР_1 та підтримки з боку ЗСУ, ОСОБА_2 потрапив у полон до ворога.
Перебування ОСОБА_2 у полоні станом на: 13.12.2022; 17.10.2023; 08.01.2025; 10.04.2025 підтверджується повідомленням Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» від 13.12.2022 за вих. № 8079-22; витягом з Інформаційного Бюро станом на 17.10.2023; витягом з інформаційної системи Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими станом на 08.01.2025; відомостями з офіційного вебсайту: koordshtab.gov.ua та з особистого кабінету станом на 10.04.2025. Зазначені докази були предметом безпосереднього дослідження в межах розгляду цивільної справи № 556/1287/25.
Згідно з наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 06.09.2022 № 50-ОС, штаб-сержанта ОСОБА_2 було зараховано в розпорядження начальника загону.
У червні 2022 року ОСОБА_1 у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884, подала заяву про виплату грошового забезпечення її чоловіка на її картковий рахунок.
У період з червня 2022 року до квітня 2024 року Військова частина НОМЕР_1 щомісяця виплачувала дружині військовослужбовця, захопленого в полон, грошове забезпечення та додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень, згідно з приписами:
- Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (далі – Порядок №884);
- Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Постанова № 168).
За заявою військової частини НОМЕР_1 Володимирецьким районним судом Рівненської області 01.03.2024 у справі № 556/3211/23 ОСОБА_2 визнано безвісно відсутнім. Рішення суду набрало законної сили 02.04.2024.
Відповідно до наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 20.04.2024 № 460-ОС «Про особовий склад» штаб-сержанту ОСОБА_2 припинено (розірвано) контракт, звільнено з військової служби, включено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку з визнанням безвісно відсутнім, з 02.04.2024.
Після набрання судовим рішенням законної сили військова частина НОМЕР_1 припинила виплату грошового забезпечення дружині військовополоненого ОСОБА_1 та двом малолітнім дітям.
11.06.2025 Володимирецький районний суд Рівненської області у справі № 556/1287/25 скасував рішення про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім. 12.07.2025 рішення Володимирецького районного суду Рівненської області у справі № 556/1287/25 набрало законної сили.
Наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 23.07.2025 № 812-ОС «Про особовий склад» скасовано підпункт 3.3 пункту 3 наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 20.04.2024 № 460-ОС щодо припинення (розірвання) контракту, звільнення з військової служби, виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку з визнанням безвісно відсутнім штаб-сержанта ОСОБА_2 , який перебуває в розпорядженні начальника НОМЕР_3 прикордонного загону з 02.04.2024.
Також відповідачем прийнято рішення виплатити дружині – ОСОБА_1 , та як законній представниці неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , грошове забезпечення та інші види винагород в тому числі і додаткові види грошових винагород штаб- сержанта ОСОБА_2 , у відповідності до вимог передбачених Законом України від 08.10.2024 № 3995–ІХ «Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
21.08.2025 відповідачем було здійснено нарахування та виплату позивачці грошових коштів у сумі 745 740 грн 72 коп., що становить 50 відсотків від розміру грошового забезпечення за весь період з 02.04.2024 по 31.07.2025.
Наведені обставини сторонами не оспорюються.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон № 2011-XII), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
За змістом статті 2 Закону № 2011-XII ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України. 
Частиною шостою статті 9 Закону № 2011-ХІІ (в редакції чинної у спірний період) установлено, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Грошове забезпечення виплачується членам сімей військовослужбовців, зокрема, дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).
Згідно з частиною 3 Розділу ХХХ Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.
Пунктом 4 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (в редакції, чинної у спірний період) (далі - Порядок № 884) визначено, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). 
За змістом пункту 5 Порядку № 884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.
Згідно пункту 6 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:
- військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;
- військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.
Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).
Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації): до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.
Відповідно до пункту 7 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.
У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання. 
Отже, виходячи з приписів наведених норм, виплата особам, зазначеним у частині шостій статті 9 Закону № 2011-ХІІ та пункті 7 Порядку № 884, грошового забезпечення здійснюється в рівних частках, а у разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивачка є законним представником неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дружиною військовослужбовця НОМЕР_3 прикордонного загону ОСОБА_2 , який на даний час перебуває в полоні.
Відтак, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що у відповідності до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивачка має право на отримання 100% грошового забезпечення захопленого у полон чоловіка, за період з 02.04.2024 по 31.01.2025. 
Доводи відповідача про те, що до спірних правовідносин слід застосовувати положення Закону України від 08.10.2024 № 3995–ІХ «Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», колегія суддів вважає помилковими з огляду на наступне.
Законом України "Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 3995-ІХ від 08.10.2024 щодо грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" зазначену правову норму викладено в наступній редакції: "За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.
Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону).
Порядок підтвердження справжності підпису військовослужбовця на особистому розпорядженні на випадок полону, оформлення та зберігання такого розпорядження та його скасування здійснюються у порядку, передбаченому пунктом 4 статті 16 цього Закону.
У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.
У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці четвертому цього пункту, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.
Виплата грошового забезпечення особі (особам), визначеній (визначеним) в особистому розпорядженні на випадок полону, та особам, передбаченим цим пунктом, здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців у нейтральних державах або зникнення безвісти, їх звільнення з полону або визнання судом безвісно відсутніми чи оголошення судом померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини.
Грошове забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, підлягає індексації відповідно до закону. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення таких військовослужбовців встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзацах четвертому - п`ятому цього пункту, належні та не виплачені військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками, а також інтернованим у нейтральних державах або зниклим безвісти, суми грошового забезпечення після оголошення їх судом померлими включаються до складу спадщини.
Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігаються передбачені законом інші види забезпечення."
Дані зміни до пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 3995-ІХ від 08.10.2024 введені в дію 01.02.2025.
Частиною першої статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. 
Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постанові від 17.02.2020 у справі №820/3113/17 щодо приписів частини першої статті 58 Конституції України зазначає таке: «У Рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа №1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Тобто, дія нормативно-правового акта в часі пов`язується із вступом його в силу і з моментом втрати ним юридичної сили.
Отже, Закон України від 08.10.2024 № 3995–ІХ «Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширює свою дію з 01.02.2025.
Оскільки відповідач протиправно ухилився від виплати грошового забезпечення, передбаченого абз. 1 п. 7 Порядку № 884 та пункт 6 статті 9 Закону № 2011-XII, у період з 02.04.2024 до 31.01.2025, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно було застосовано до спірних правовідносин редакцію Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до внесення змін Законом України від 08.10.2024 № 3995–ІХ.
За таких обставин, судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги за період з 02.04.2024 до 31.01.2025.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції під час розгляду та ухвалення рішення, їм була надана відповідна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанцій норм матеріального права, у апеляційній скарзі не наведено.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Керуючись 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року по справі №200/5729/25 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року по справі №200/5729/25 - залишити без змін.
Повне судове рішення складено 02 квітня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.Д. Компанієць