Справа № 211/13783/25
Провадження № 2/211/2063/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
у складі головуючого судді Н.О. Сарат,
за участю секретаря судового засідання С.М. Зоріна
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просив суд надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк – один місяць, для подання заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнавши причину пропуску цього строку поважною.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про смерть № 1803, місце смерті – місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область, копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , долучається до позовної заяви.
Шлюб між батьками позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений 11 червня 1977 року та зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00052849181 від 06 серпня 2025 року, мати позивача ОСОБА_2 змінила прізвище з дівочого « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », копія витягу долучається до матеріалів справи, зауважу, що дошлюбне прізвище матері позивача « ОСОБА_4 ».
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача - ОСОБА_3 , актовий запис про смерть № 964, місце смерті – місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область, що підтверджується довідкою № 964 від 16 вересня 2005 року, копія довідки долучається до матеріалів справи.
Родинні відносини між позивачем та покійною мамою - ОСОБА_2 підтверджуються свідоцтвом про народження позивача, серія НОМЕР_2 , згідно до якого, ОСОБА_3 є батьком позивача, а ОСОБА_2 є матір`ю позивача, актовий запис про народження № 458, копія свідоцтва додається до позовної заяви.
Мати позивача, покійна ОСОБА_2 , фактично проживала в будинку своїх покійних батьків та бабусі, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ( адреса будинку згодом була уточнена та змінена на « 40») власниками якого були батьки покійної ОСОБА_2 та її бабуся.
Отже, родинні відносини між покійною ОСОБА_2 та покійними батьками підтверджуються наступним чином. 
Батьки, ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебували у шлюбі, який було зареєстровано 14 листопада 1951 року, актовий запис про шлюб № 622, після укладання шлюбу, ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_4 », копія свідоцтва про шлюб долучається до заяви.
Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 є дідом та бабою позивача, ОСОБА_1 . 
ОСОБА_10 , бабуся ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис по смерть № 2541, копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 долучається до позовної заяви.
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис про смерть 947, копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 долучається до позовної заяви. 
ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис про смерть № 1298, копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 долучається до позовної заяви. 
Родина позивача, його покійна мама, дідусь, бабуся та прабабуся проживали в жилому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належав родині на праві власності на підставі наступних документів: 02 липня 1957 року був укладений договір купівлі – продажу житлового будинку між ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , який посвідчений нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Вялих Г.В, за номером 5523, договір зареєстрований в Криворізькому БТІ; 06 вересня 1962 року рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу, ухвалою від 06 вересня 1962 року, було визнано власниками будинку – ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 .
Рішення та ухвала суду зареєстровані в Криворізькому БТІ, копія реєстраційного посвідчення долучається до позовної заяви; Рішенням Довгинцівського виконавчого комітету від 10 січня 1986 року № 13, узаконено самочинно збудовані будови за вказаним будинком.
22 травня 1984 року ОСОБА_10 , склала заповіт, яким заповіла належну їй 1\2 частку житлового будинку ОСОБА_2 , своїй онуці, заповіт посвідчений державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори за номером 1-1732, є чинним та не скасований, після її смерті – ОСОБА_2 спадщину прийняла, але свідоцтво про право на спадщину не отримала. 
Після смерті батька – ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадщину прийняла його дружина, ОСОБА_9 та донька – ОСОБА_2 , які спадщину фактично прийняли, але юридично не оформили.
Після смерті ОСОБА_9 , як померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , спадщину після неї фактично прийняла її донька – ОСОБА_2 , яка фактично у будинку проживала, має всі речі спадкоємців, як то, військовий квіток, документи про право власності на будинок, ОСОБА_2 , спадщину після смерті батьків та бабусі прийняла, але юридично не оформила.
ОСОБА_2 спадщину прийняла як після своєї бабусі, так і після батьків, вона мала за життя всі документи своїх батьків та бабусі ( в тому числі, військовий квиток покійного батька, документи на спадковий будинок), покійна мати позивача проживала у будинку батьків, що підтверджується відміткою в її медичній книжці, копії долучаються до позовної заяви. 
Після смерті матері – ОСОБА_2 , єдиним спадкоємцем за законом першої черги, який звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після її смерті, є її син - позивач по справі, проте, позивач мав звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у строк до 17 травня 2021 року, але через незалежні від нього обставини, позивач звернувся до державного нотаріуса Четвертої криворізької нотаріальної контори Артеменко Любов Михайлівни, задля оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері в 2025 році та отримав від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 вересня 2025 року – видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивач пропустив встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом в судовому порядку.
Оскільки, позивачу відмовлено у прийняття заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач вимушений звернутися до суду з позовною заявою про надання йому додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини за законом.
Позивач не подавав у визначений законом строк заяву про прийняття спадщини з поважних, незалежних від нього поважних обставин, а саме: Позивач був засуджений за ст. 309 ч.1, ст.70 ч.4 КК України та відбував покарання у місцях позбавлення волі, що ускладнювало звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини; вказана обставина підтверджується довідкою про звільнення серія ДНП № 20010, копія якої долучається до позовної заяви; 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64\2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозицій Ради національної безпеки, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України « Про правовий режим воєнного стану» в країні введений режим воєнного стану з передбаченими законом заходами щодо забезпечення правового режиму воєнного стану, через що, діяльність державних установ, в тому числі органів нотаріату через загострення ракетних обстрілів країною агресором, повітряні тривоги, відсутність електропостачання, була обмежена та ускладнена, що в свою чергу створювало перешкоди позивачу у зверненні до нотаріуса. Одразу, після звільнення, позивач звернувся до нотаріуса, оскільки має на меті оформлення своїх спадкових прав та будинок, в якому він народився та вирі с, має на нього всі документи, але через пропуск з поважної причини строку для подання заяви про прийняття спадщини, не має можливості оформити спадкові права на будинок. Оскільки позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, єдиним способом захистити свої права на оформлення спадщини є звернення до суду зі вказаним позовом. Позивач фактично спадщину прийняв, має ключі, зберігає в ньому свої речі, несе витрати по оплаті комунальних платежів за вказане спадкове майно.
01.12.2025 року провадження по справі було відкрито.
16.01.2026 року витребувано спадкову справу.
Представник позивача ОСОБА_12 надав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_13 надала суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просить проводити без її участі, згідно матеріалів справи.
Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про смерть № 1803, місце смерті – місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область, копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , долучається до позовної заяви.
Шлюб між батьками позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений 11 червня 1977 року та зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00052849181 від 06 серпня 2025 року, мати позивача ОСОБА_2 змінила прізвище з дівочого « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », копія витягу долучається до матеріалів справи, зауважу, що дошлюбне прізвище матері позивача « ОСОБА_4 ».
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача - ОСОБА_3 , актовий запис про смерть № 964, місце смерті – місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область, що підтверджується довідкою № 964 від 16 вересня 2005 року, копія довідки долучається до матеріалів справи.
Родинні відносини між позивачем та покійною мамою - ОСОБА_2 підтверджуються свідоцтвом про народження позивача, серія НОМЕР_2 , згідно до якого, ОСОБА_3 є батьком позивача, а ОСОБА_2 є матір`ю позивача, актовий запис про народження № 458, копія свідоцтва додається до позовної заяви.
Мати позивача, покійна ОСОБА_2 , фактично проживала в будинку своїх покійних батьків та бабусі, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ( адреса будинку згодом була уточнена та змінена на « 40») власниками якого були батьки покійної ОСОБА_2 та її бабуся.
Отже, родинні відносини між покійною ОСОБА_2 та покійними батьками підтверджуються наступним чином. 
Батьки, ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебували у шлюбі, який було зареєстровано 14 листопада 1951 року, актовий запис про шлюб № 622, після укладання шлюбу, ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_4 », копія свідоцтва про шлюб долучається до заяви.
Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 є дідом та бабою позивача, ОСОБА_1 . 
ОСОБА_10 , бабуся ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис по смерть № 2541, копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 долучається до позовної заяви.
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис про смерть 947, копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 долучається до позовної заяви. 
ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис про смерть № 1298, копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 долучається до позовної заяви. 
Родина позивача, його покійна мама, дідусь, бабуся та прабабуся проживали в жилому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належав родині на праві власності на підставі наступних документів: 
02 липня 1957 року був укладений договір купівлі – продажу житлового будинку між ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , який посвідчений нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Вялих Г.В, за номером 5523, договір зареєстрований в Криворізькому БТІ; 
06 вересня 1962 року рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу, ухвалою від 06 вересня 1962 року, було визнано власниками будинку – ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 
Рішення та ухвала суду зареєстровані в Криворізькому БТІ, копія реєстраційного посвідчення долучається до позовної заяви; 
Рішенням Довгинцівського виконавчого комітету від 10 січня 1986 року № 13, узаконено самочинно збудовані будови за вказаним будинком.
22 травня 1984 року ОСОБА_10 , склала заповіт, яким заповіла належну їй 1\2 частку житлового будинку ОСОБА_2 , своїй онуці, заповіт посвідчений державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори за номером 1-1732, є чинним та не скасований, після її смерті – ОСОБА_2 спадщину прийняла, але свідоцтво про право на спадщину не отримала. 
Після смерті батька – ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадщину прийняла його дружина, ОСОБА_9 та донька – ОСОБА_2 , які спадщину фактично прийняли, але юридично не оформили.
Після смерті ОСОБА_9 , як померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , спадщину після неї фактично прийняла її донька – ОСОБА_2 , яка фактично у будинку проживала, має всі речі спадкоємців, як то, військовий квіток, документи про право власності на будинок, ОСОБА_2 , спадщину після смерті батьків та бабусі прийняла, але юридично не оформила.
ОСОБА_2 спадщину прийняла як після своєї бабусі, так і після батьків, вона мала за життя всі документи своїх батьків та бабусі ( в тому числі, військовий квиток покійного батька, документи на спадковий будинок), покійна мати позивача проживала у будинку батьків, що підтверджується відміткою в її медичній книжці, копії долучаються до позовної заяви. 
Після смерті матері – ОСОБА_2 , єдиним спадкоємцем за законом першої черги, який звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після її смерті, є її син - позивач по справі, проте, позивач мав звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у строк до 17 травня 2021 року, але через незалежні від нього обставини, позивач звернувся до державного нотаріуса Четвертої криворізької нотаріальної контори Артеменко Любов Михайлівни, задля оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері в 2025 році та отримав від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 вересня 2025 року – видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивач пропустив встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом в судовому порядку.
Оскільки, позивачу відмовлено у прийняття заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач вимушений звернутися до суду з позовною заявою про надання йому додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини за законом.
Позивач не подавав у визначений законом строк заяву про прийняття спадщини з поважних, незалежних від нього поважних обставин, а саме:
Позивач був засуджений за ст. 309 ч.1, ст.70 ч.4 КК України та відбував покарання у місцях позбавлення волі, що ускладнювало звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини; вказана обставина підтверджується довідкою про звільнення серія ДНП № 20010, копія якої долучається до позовної заяви; 
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64\2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозицій Ради національної безпеки, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України « Про правовий режим воєнного стану» в країні введений режим воєнного стану з передбаченими законом заходами щодо забезпечення правового режиму воєнного стану, через що, діяльність державних установ, в тому числі органів нотаріату через загострення ракетних обстрілів країною агресором, повітряні тривоги, відсутність електропостачання, була обмежена та ускладнена, що в свою чергу створювало перешкоди позивачу у зверненні до нотаріуса. 
Одразу, після звільнення, позивач звернувся до нотаріуса, оскільки має на меті оформлення своїх спадкових прав та будинок, в якому він народився та вирі с, має на нього всі документи, але через пропуск з поважної причини строку для подання заяви про прийняття спадщини, не має можливості оформити спадкові права на будинок. 
Оскільки позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, єдиним способом захистити свої права на оформлення спадщини є звернення до суду зі вказаним позовом. Позивач фактично спадщину прийняв, має ключі, зберігає в ньому свої речі, несе витрати по оплаті комунальних платежів за вказане спадкове майно.
Згідно витребуваної від державного нотаріуса Червертої Криворізької державної нотаріальної контори, засвідченої копії спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 з заявою про прийняття спадщини звертався лише позивач ОСОБА_1 син, якому постановою від 30.09.2025 року нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини через пропуск строку, інші особи не зверталися.
Згідно заведених спадкових справ після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , встановлено, що з заявами про прийняття спадщини зверталася лише ОСОБА_2 , інших спадкоємців немає.
Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) після померлого(ої) ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 , станом на 06.02.2026 рік з заявою про прийняття чи відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалось.
На підставі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, тобто, в даному випадку, для вирішення питання про спадкування.
Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Оскільки права на спадщину позивача нотаріусом не визнаються, він змушений звертатися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК України).
Згідно з ч. 3 ст. 1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.
Постановою Верховного Суду України від 23.08.2017 у справі № 6-1320цс17 зазначено, що правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок висловив і Верховного Суду у постанові від 26.06.2019, справа №565/1145/17.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що зазначені вище обставини, у зв`язку з якими позивач пропустив строк для прийняття спадщини є об`єктивними, непереборними, створили для позивача істотні труднощі для вчинення дій, пов`язаних із прийняттям спадщини.
Аналізуючи зібрані у справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений з поважних причин.
Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, то суд вважає за необхідне позов задовольнити.
Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1268, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом - задовольнити.
Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк – один місяць, для подання заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнавши причину пропуску цього строку поважною.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 03.03.2026 року.
Суддя:	  	Н. О. Сарат