ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 606/1258/25	Головуючий у 1-й інстанції Мельник А.В. 	
Провадження № 22-ц/817/156/26 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючої - Храпак Н.М. 
Суддів -  Гірський Б. О., Костів О. З., 
за участі секретаря - Гичко К.С. 
та сторін: представника позивача — Шаповал А.П., представника відповідача – адвоката Максиміва В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу № 606/1258/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляла адвокат Шелудько Оксана Олександрівна, на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2025 року, ухваленого суддею Мельник А.В., повний текст якого складено 11 листопада 2025 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:
у липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі – ТОВ «Юніт Капітал») звернулось у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 108923 грн 08 коп. Також, просить стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2422, 40 грн та витрати на правову допомогу у сумі 7000 грн
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.10.2023 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 850459970 на суму 22900,00 грн. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" свої зобов`язання щодо надання грошових коштів виконало в повному обсязі, перерахувавши грошові кошти в сумі 22900,00 грн на банківську карту № НОМЕР_1 ОСОБА_1 . Натомість, відповідач не виконував умови Договору належним чином, не сплачував платежі, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість.
28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" і ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався укладенням додаткових угод, на підставі якого ТОВ "Таліон Плюс" набуло право вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором. 31.07.2024 між ТОВ "Таліон Плюс" і ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 31/0724-01, на підставі якого ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором. 04.06.2025 між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" і ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, на підставі якого ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" набуто право вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 108923,08 грн.
Таким чином, оскільки відповідач має непогашену заборгованість, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № 850459970 від 23.10.2023 у розмірі 108923,08 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.
Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №850459970 від 23.10.2023 в розмірі 99822 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот двадцять дві) грн 32 коп., з яких 22900,00 грн - заборгованість по основному боргу; 76922,23 грн - заборгованість по відсотках.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» сплачений судовий збір в розмірі 2219 (дві тисячі двісті дев`ятнадцять) грн 89 коп та понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , інтереси якого представляла адвокат Шелудько Оксана Олександрівна, просить скасувати рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2025 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначає, що позивач до матеріалів позовної заяви додає правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» у редакції від 10.08.2023. Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці правила, додані до позовної заяви, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи кредитний договір №850459970. Оскільки позичальником не було особисто підписано надані правила надання коштів у позику, можна встановити, що відсутнє погодження позичальника з вказаними документами, вони не є частиною укладеного між сторонами правочину, а тому не повинні бути враховані судом при розгляді справи. Також не є належним доказом укладення кредитного договору №850459970, наданий позивачем паспорт споживчого кредиту, оскільки містить узагальнену інформацію про умови кредитування та є лише інформаційною довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк (фінансова установа) зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. 
Зазначають, що позивачем до позовної заяви не долучено жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження здійснення нарахувань по кредитному договору №850459970. У зв`язку із відсутністю в матеріалах справи вказаних документів, відсутня можливість перевірити як факт наявності заборгованості у відповідача, так і встановити її розмір.
В матеріалах позовної заяви вказано, що на підтвердження надання грошових коштів у кредит відповідно до умов кредитного договору №850459970, позивач надав платіжне доручення №8d8093b2-806b-4c4a-bd6b-887a4ed00301, згідно з яким на картку 5363-54XX-XXXX-1861 було перераховано 22 900,00 грн.
Водночас вважають, що дане платіжне доручення не містить таких обов`язкових реквізитів первинного документа як: найменування банку, від імені якого складений документ, посаду особи, відповідальної за здійснення операції та правильність її оформлення (у платіжному дорученні відсутній підпис працівника банку, відповідального за здійснення операції, а також штамп (печатка) відповідної банківської установи про проведення банком означеної операції) та особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції (будь-яких підписів, в тому числі електронних цифрових, платіжне доручення не містить).
Також, відсутній код банку отримувача, а також рахунок отримувача.  Натомість, замість означених обов`язкових реквізитів для здійснення відповідної банківської операції, у платіжному дорученні зазначено рнокпп ОСОБА_1 та номер картки 5363-54XX-XXXX-1861. Разом з тим, таке платіжне доручення має містити усі відкриті цифри (номер рахунку), а не їх частину, що є об`єктивною перешкодою для здійснення будь якою банківською установою такої грошової операції.
Отже, додане до позовної заяви платіжне доручення, що завірене лише підписом уповноваженої особи і печаткою ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» із зазначенням неповного номера банківської картки, належність якої не встановлено, не є належним і достовірним доказом надання відповідачу кредитних коштів на виконання умов саме кредитного договору.
Крім цього, представник заявника заперечує перехід права вимоги за кредитним договором до позивача, оскільки відступлення майбутніх вимог можливе тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу, а на момент укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та додаткових угод до нього грошові зобов`язання ОСОБА_1 за договором кредитної лінії №850459970 від 23.10.2023 ще не існували, а відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором. Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно відповідача у зобов`язанні не набуло, а тому таке право не могло бути в подальшому передане цим товариством на підставі договору факторингу №31/0724-01 від 31.07.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке, в свою чергу, не могло передати таке право позивачу за договором факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025. Тому ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» є неналежним позивачем у спірних правовідносинах, оскільки товариство не набуло права вимагати від відповідача сплати заборгованості за кредитним договором №850459970, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем.
Вказує, що у матеріалах справи відсутнє повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та будь-яке підтвердження про направлення відповідачу такого повідомлення за договорами факторингу №28/1118-01, №31/0724-01 та №04/06/25-Ю. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Представник ТОВ “Юніт Капітал” – Хлопкова В.С. подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому зазначила, що відповідно до алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» ( далі – алгоритм), позичальник через сайт/ мобільний додаток або програмне забезпечення партнерів первинного кредитора отримує доступ до інформаційно-телекомунікаційної системи та самостійно обирає суму кредиту і строк його надання за допомогою вбудованого калькулятора, здійснюючи волевиявлення для укладення електронного договору. 
Згідно з встановленим алгоритмом, за яким можливе оформлення кредиту, відповідач послідовно виконав усі дії, що ним передбачені: пройшов увесь процес укладення електронного договору та вчинив конклюдентні дії, що свідчить про свідоме бажання укласти кредитний договір.
Позичальник особисто обирає умови кредиту, включно із сумою та строком його надання, і надає всі необхідні дані для оформлення договору, зокрема прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків та іншу інформацію, передбачену законодавством та правилами. Подаючи зазначені відомості та підтверджуючи їх достовірність, позичальник не лише засвідчує своє свідоме та повне розуміння умов кредитного договору, але й визнає факт ознайомлення з усіма його положеннями, включаючи права та обов`язки сторін, порядок нарахування та сплати процентів, строки виконання зобов`язань, а також можливі наслідки їх невиконання. Одночасно позичальник підтверджує свою згоду дотримуватись умов договору та бере на себе зобов`язання належним чином і в установлені строки виконувати всі обов`язки, що прямо чи опосередковано випливають із умов договору та чинного законодавства України. Зокрема, звертають увагу суду на те, що при укладенні кредитного договору первинний кредитор здійснює комплекс заходів, спрямованих на повну ідентифікацію та верифікацію особи позичальника. Такий процес розпочинається із надання позичальником своїх персональних та ідентифікаційних даних під час заповнення заявки на офіційному вебсайті первинного кредитора. Надані відомості проходять перевірку у бюро кредитних історій та звіряються з інформацією, отриманою з відповідних джерел, що забезпечує достовірне підтвердження особи позичальника та унеможливлює укладення договору від імені іншої чи сторонньої особи.
З матеріалів справи вбачається, що одноразовий персональний ідентифікатор № EKDP-7365 було направлено відповідачу 23.10.2023 о 21:34:12 на номер мобільного телефону, зазначений ним у заявці на отримання кредитних коштів – НОМЕР_2 . Надалі, цього ж дня о 11:41:49, відповідач власноручно ввів зазначений ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи первинного кредитора, що підтверджує факт його волевиявлення на укладення кредитного договору в електронній формі.
Відтак, відповідач підписавши договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримав свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь-який час самостійно ознайомитися з договором на сайті товариства в особистому кабінеті.
Отже, твердження відповідача про відсутність підпису на кредитному договорі є необґрунтованими та спростовуються наданими матеріалами справи.  Надані докази свідчать, що кредитний договір підписаний відповідачем із використанням OTP, який відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відсутність будь-яких належних доказів того, що договір укладено іншою особою, дозволяє дійти обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання відповідного договору недійсним.
Щодо перерахування кредитних коштів, то вказують, що відповідно до умов кредитного договору, первинний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання та платіжним дорученням ініціювало переказ коштів в загальній сумі 22900,00 грн на картковий рахунок відповідача. На підтвердження позовних вимог позивачем надано платіжне доручення № 8d8093b2-806b-4c4a-bd6b-887a4ed00301від 23.10.2023 з відміткою кредитодавця.
Платіжне доручення є дійсним і законним, оскільки відповідає вимогам чинного законодавства та містить усі необхідні реквізити, передбачені для електронних розрахункових документів. Відповідно до статей 18 та 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», електронний документ на переказ має таку саму юридичну силу, як і паперовий, за умови дотримання встановлених законодавством вимог, що підтверджує правомірність здійснених платежів. Зокрема, кредитодавець є небанківською фінансовою установою, та не надає фінансових платіжних послуг. А, отже, не має повноважень щодо надання документів, що посвідчують переказ коштів (банківських платіжних доручень). Первісний кредитор в межах виконання умов укладеного договору ініціює платіжні операції шляхом подання відповідної платіжної інструкції надавачу фінансових платіжних послуг із зазначенням необхідних реквізитів, які клієнт вказав в заявці на отримання кредитних коштів для їх подальшого їх зарахування на рахунок отримувача надавачем фінансових платіжних послуг отримувача. Підтвердженням здійснення перерахування кредитних коштів є факт передачі первинним кредитором відповідної платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, на основі якої кошти перераховуються за реквізитами платіжної картки клієнта ХХХХХХХ-ХХ згідно з умовами кредитного договору . Звертають увагу, що документальним підтвердженням зарахування коштів на рахунок клієнта, може надати виключно емітент платіжної карти клієнта, який відкрив та обслуговує відповідний рахунок клієнта. Лише емітент платіжної карти має доступ до реєстру платіжних операцій та балансових даних по рахунку клієнта, які можуть підтвердити надходження конкретної суми від кредитодавця.  Первинний кредитор лише в рамках електронної взаємодії з надавачем платіжних послуг, під час ініціювання платіжної операції, отримує в рамках протоколу обміну даними міжнародної платіжної системи інформацію в електронній формі про успішне завершення платіжної операції зарахуванням коштів на рахунок отримувача.
Щодо переходу прав за кредитним договором до позивача, зазначив, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. В подальшому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали ряд додаткових угод:№19 від 28.11.2019 року, № 26 від 31.12.2020 року, №27 від 31.12.2021 року, №31 від 31.12.2022 року, №32 від 31.12.2023 року - якими продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Таким чином, договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме з 28.11.2018 року - по 31.12.2024 року.
Згідно з п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.
26.12.2023 Первинний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» підписали реєстр прав вимоги № 264 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якого останній набув право вимоги до відповідача на загальну суму 51 017,38 грн. Даний факт свідчить про те, що відступлення права вимоги здійснювалося не щодо майбутніх чи умовних зобов`язань, а конкретного, дійсного та чинного на той момент зобов`язання Відповідача перед Первинним кредитором.
В подальшому, 31.07.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 31/0724-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги.
Також, 04 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
Розділом 2 Договору факторингу визначено, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а позивач зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату на умовах, визначених договором.
Вказує, що згідно п. 4.1. Договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається з моменту підписання сторонами реєстру боржників згідно з додатком, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.
Враховуючи викладене, вважає, що перехід права вимоги за кредитним договором стосувався чинного зобов`язання на момент його передачі і відбувся на законних підставах, оскільки реєстр прав вимоги підписано після укладення кредитного договору.
Крім того, вказують, що надані позивачем витяги з реєстру прав вимоги № 264 від 26.12.2023 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, реєстру прав вимоги № 2 від 31.07.2024 до договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 та реєстру боржників до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 підписані та мають печатки уповноважених осіб, а також в них зазначена вся важлива інформація, а саме: номер реєстру, номер договору, дата договору, суми заборгованостей, реквізити сторін. Дані документи містять всі необхідні реквізити, підписи сторін та оформлені належним чином, відповідно до встановлених форм договорів факторингу.
Отже, право вимоги за кредитним договором № 850459970 від 23.10.2023 передані ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" на користь ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" , ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" на користь ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" та в подальшому позивач на підставі реєстрів прав вимоги, який оформлений належним чином.
Щодо направлення письмового повідомлення боржнику щодо зміни сторони кредитора, то вказують, не повідомлення про відступлення права грошової вимоги, не є підставою для звільнення боржника від виконання кредитного договору. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
У судовому засіданні представника відповідача – адвокат Максимів В.М. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених у ній та просив її задовольнити.
Представник позивача — Шаповал А.П. в судовому засіданні апеляційної скарги не визнала, вважаючи її безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що 23.10.2023 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та позичальником ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 850459970 (далі - Договір) у формі електронного документу з використанням електронного підпису, одноразового ідентифікатора EKDP-7365, відповідно до п.2.1. якого товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит на суму 22900,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Пунктом 2.2 договору визначено, що сума кредитного ліміту, вказана в п. 2.1 Договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника.
Пунктами 2.4, 2.5 Договору визначено, що другий та решта траншів за Договором надаються протягом Дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених цим Договором.
Згідно з п.7.1 Договору рекомендована (не обов`язкова) дата достроковоого повного повернення всієї суми Кредиту є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування 22.11.2023, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником.
Згідно п. 8.2 договору, процентні ставки за договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Загальні витрати за договором та загальна вартість кредиту за договором залежать від обраної моделі поведінки позичальника і прораховується в порядку описаному нижче.
Пунктом 8.3.1 Договору визначено, що за період від дати видачі кредиту до 22.11.2023 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 266,45 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 0,73 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним (Дисконта процентна ставка).
Згідно п. 8.3.2 у разі, якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2 Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів за період з наступного дня після 22.11.2023 проценти нараховуються за ставкою 535,83 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 1,47 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (Індивідуальна процентна ставка).
Відповідно п. 8.4 Договору після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у позичальника за кожен день користування ним.
Пунктом 11.1 Договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового виконання, а в частині розрахунків до повного та належного виконання (а.с.39-48, т.1).
Договір був вчинений в електронній формі, що відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» відповідає вимогам закону.
Згідно заявки на отримання грошових коштів в кредит від 23.10.2023, номер карти 5363-54ХХ-ХХХХ-1861 був указаний відповідачем як рахунок для отримання кредитних коштів (а.с. 28, т.1).
З платіжного доручення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» №8d806b-4c4a-bd6b-887a4ed00301 слідує, що 23.10.2023 на карту 5363-54ХХ-ХХХХ-1861 було зараховано 22900,00 грн. В призначенні платежу зазначено: згідно договору № 8504599970 від 23.10.2023, ОСОБА_1 , код НОМЕР_3 для зарахування на платіжну картку НОМЕР_1 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer (а.с.10, т.1).
З відомостей АТ КБ «Приват Банк» від 26.08.2025 та виписки по карті слідує, що за період з 23.10.2023 по 28.10.2023 на карту № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) надійшов платіж у сумі 22900,00 грн (а.с.148-153, т.1).
Згідно виписки з особового рахунку наданої ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" за кредитним договором № 850459970, станом на 25.06.2025 заборгованість за указаним договором не погашена, складає 108923,08 грн, з яких 22900,00 грн прострочене тіло; 86023,08 грн прострочені відсотки (а.с.55, т.1).
Згідно розрахунку заборгованості, який виконано первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість ОСОБА_1 за вищевказаним договором станом на 26.12.2023 становить 51017,38 грн. При цьому, у розрахунку відображено, що відповідачем було сплачено 25.11.2023 - 75,00 грн., 26.11.2023 – 5,00 грн., 04.12.2023 – 15,00 грн., 12.12.2023 – 5,00 грн процентів. (а.с. 58-59,т.1).
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт відступив факторові зазначені у відповідних реєстрах права вимог, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором, що стверджується договором факторингу (а.с. 85-88, т.1).
28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. Надалі, 31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду №26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладання залишена як 28.11.2018 та №28/1118-01. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022. 31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023. 31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору факторингу до 26.12.2023 (а.с. 90-97,т.1).
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 264 від 26.12.2023 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 850459970, де боржником є ОСОБА_1 в сумі 51017,38 грн, яка складається із 22900,00 грн заборгованості за основною сумою боргу та 28117,38 грн заборгованості по відсотках. Указаний реєстр містить електронні печатки та підписаний електронними підписами клієнта та фактора (а.с.83-84, т.1).
Згідно розрахунку заборгованості, який виконано ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість ОСОБА_1 за вищевказаним договором станом на 31.07.2024 становить 108923,08 грн. При цьому, у розрахунку відображено, що відповідачем було сплачено 21.03.2024 100,00 грн. процентів (а.с. 56-57, т.1).
31.07.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 31/0724-01, відповідно до умов якого клієнт відступив факторові зазначені у відповідних реєстрах права вимог, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.77-81, т.1).
Згідно витягу з Реєстру права вимоги № 2 від 31.07.2024, клієнт ТОВ «Таліон Плюс» відступив факторові ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» право вимоги за кредитним договором № 850459970, де боржником є ОСОБА_1 в сумі 108923,08 грн., яка складається із 22900,00 грн - прострочене тіло та 86023,08 грн. прострочені відсотки. Указаний реєстр містить відтиск печаток клієнта та фактора та підписаний ними (а.с. 75-76, т.1).
04.06.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, згідно з умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому передачі реєстру боржників згідно додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2 договору факторингу) (а.с. 61-66, т.1).
Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025, клієнт ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступив факторові ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" право вимоги за кредитним договором № 850459970, де боржником є ОСОБА_1 в сумі 108923,08 грн., яка складається із 22900,00 грн - прострочене тіло та 86023,08 грн. прострочені відсотки. Указаний реєстр містить відтиск печаток клієнта та фактора та підписаний ними (а.с. 67-68, т.1).
Згідно акту прийому передачі боржників за договором факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників в кількості 13254, після чого, з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу №04/06/25-Ю від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Загальна сума заборгованості складає 436087297,67 грн. Реєстр боржників передано в повному обсязі відповідно до умов договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025, будь яких зауважень до зазначеного реєстру немає (а.с.64, т.1).
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач взятих на себе зобов`язань за кредитним договором за №850459970 від 23.10.2023 належним чином не виконав, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 99822, 32 грн, що складається із: суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22900 грн та суми заборгованості за відсотками у розмірі 76922, 23 грн.
Суд виснував, оскільки договір між сторонами укладено 23.10.2023, тому відповідно положень Закону України «Про споживче кредитування» (Розділ 4 Прикінцеві та перехідні положення, частина 17), тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (24.12.2023), максимальний розмір денної процентної ставки за період з 24.12.2023 по 20.03.2024 не може перевищувати 2,5% та має становити з урахуванням сплаченої суми 100,00 грн 50852,20 грн (22 900 (тіло кредиту) х 2,5% (розмір процентної ставки) х 89 (кількість днів у періоді) – 100 грн).
Відтак, вважав, що заборгованість за відсотками за кредитним договором №850459970 від 23.10.2023 становить 76922,32 грн (26070,12 (з 23.10.2023 по 23.12.2023) + 50852,20 (з 24.12.2023 по 20.03.2024)).
Суд також враховував, що відповідно до укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, який було пролонговано на підставі додаткових угод № 19, № 26, № 27, № 31, № 32 до даного договору (строк договору пролонговано до 31.12.2024) та, який на момент укладання кредитного договору був чинним, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до відповідача ОСОБА_1 . Надалі, на підставі договорів факторингу право вимоги до відповідача перейшло від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ».
Таким чином, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» наділено правом грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №850459970 від 23.10.2023.
Колегія суддів вважає висновки суду такими, що відповідають вимогам закону та обставинам справи.
Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205,207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Слід наголосити на те, що згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Щодо факту укладення кредитного договору, його підписання та отримання кредитних коштів.
Матеріалами справи та судом першої інстанції належним чином встановлено, що кредитний договір із зазначенням у ньому усіх реквізитів відповідача, в тому числі податкового номера, зареєстрованого місця проживання, мобільного номеру телефону, електронної адреси, рахунку позичальника містить електронні підписи із одноразовим ідентифікаторам EKDP-7365, який відповідно до вимог ч.6 та 8 ст.11 і ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі договір кредитної лінії №850459970 від 23 жовтня 2023 року (а.с. 39-48, т.1).
Дана інформація також підтверджується довідкою щодо дій позичальника ОСОБА_1 в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», зі змісту якої вбачається, що акцепт договору підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором EKDP-7365, час відправки ідентифікатора позичальнику: 23.10.2023 о 21:34:12 на номер телефону НОМЕР_2 (а.с.20, т.1).
Таким чином, оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та ОСОБА_1 підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).
При цьому, доказів про те, що персональні дані відповідача, зокрема, податковий номер, місце проживання, електронна адреса, номер мобільного телефону, банківський рахунок були використані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» для укладення кредитного договору від його імені, ОСОБА_1 до суду не надано. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій відповідач не звертався як і не оскаржував правомірність (дійсність) укладеного договору, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаного правочину.
Відтак посилання представника відповідача, на те, що матеріали справи не містять доказів укладення кредитного договору та його підписання є необґрунтованими та безпідставними, оскільки спростовуються наведеним судом обставинами та дослідженими доказами, яким суд надав відповідну правову оцінку.
Апеляційний суд також відхиляє як безпідставні доводи апеляційної скарги про відсутність належних та допустимих доказів щодо перерахування ОСОБА_1 кредитних коштів на виконання умов договору кредитної лінії №850459970 від 23 жовтня 2023 року, оскільки факт отримання коштів від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у розмірі 22 900 грн ОСОБА_1 підтверджується наявними матеріалами справи, а саме платіжним дорученням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» №8d806b-4c4a-bd6b-887a4ed00301, з якого слідує, що 23.10.2023 на карту 5363-54ХХ-ХХХХ-1861 було зараховано 22900,00 грн. В призначенні платежу зазначено: згідно договору № 8504599970 від 23.10.2023, ОСОБА_1 , код НОМЕР_3 для зарахування на платіжну картку НОМЕР_1 , без ПДВ (а.с.10, т.1).
Також, відповідно до відповіді АТ КБ «Приват Банк» від 14.08.2025, на ухвалу суду, вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_3 в банку емітовано картку № НОМЕР_4 (а.с.148, т.1).
Крім того, згідно наданої АТ КБ «Приват Банк» виписки з карткового рахунку про рух грошових коштів по картці № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_1 , за період з 23.10.2023, вбачається зарахування 23.10.2023 22 900 гривень, які ним частково сплачено, що фактично і підтверджує наявність у нього боргового зобов`язання (а.с.153, т.1).
Дані докази в сукупності підтверджують отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 22 900 грн 23.10.2023, оскільки і сума отриманих коштів, і дата їх отримання відповідають умовам договору кредитної лінії №850459970 від 23 жовтня 2023 року, укладених між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .
Крім того, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаним положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75 виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта.
При цьому, згідно з пунктом 3 вказаного Положення, клієнтські рахунки, за якими обліковуються кошти, розпорядником яких є клієнти банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу), розрахункові рахунки.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц.
Таким чином, системний аналіз матеріалів справи, зокрема, виписка по вказаному рахунку в сукупності з іншими доказами, дають підстави для висновку, що позивачем надані суду належні та допустимі докази, а саме первинні бухгалтерські документи щодо надання кредитних коштів в розмірі 22900 грн та отримання таких коштів відповідачем ОСОБА_1 за договором кредитної лінії №850459970 від 23 жовтня 2023 року 
Разом з тим, слід звернути увагу на те, що відповідачем не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були отримані відповідачем.
Тому у колегії суддів відсутні підстави для сумніву, що ОСОБА_1 не було перераховано визначену умовами договору кредитних коштів, що підтверджується наведеними доказами та не спростовано відповідачем, який будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору не заявляв.
З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про укладення та підписання кредитного договору №850459970 від 23 жовтня 2023 року з TOB «Манівео швидка фінансова допомога», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності у нього боргових зобов`язань перед позивачем за договором. 
Також, не заслуговують на увагу, доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено належними доказами набуття права вимоги за кредитним договором до відповідача, з огляду на таке.
Так, відповідно до частини першої статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак, це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, акти прийому-передачі реєстру боржників, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012).
В обґрунтування заявлених вимог на підтвердження переходу до позивача права вимоги за договором кредитної лінії №850459970 від 23 жовтня 2023 року позивач надав суду документи: договір факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01, укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»; додаткову угоду № 19 від 28 листопада 2019 року до даного договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року; додаткову угоду № 26 від 31 грудня 2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року; додаткову угоду № 27 від 31 грудня 2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року; додаткову угоду № 31 від 31 грудня 2022 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року; додаткову угоду № 32 від 31 грудня 2023 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року; реєстр прав вимоги №264 від 26.12.2023; договір факторингу № 31/0724-01 від 31 липня 2024 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс»; реєстр прав вимоги №2 від 31.07.2024; договір факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025, укладений між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс»; реєстр боржників до Договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025; акт прийому — передачі боржників за договором факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025.
Надані копії договорів та витяги з реєстру боржників містять усі необхідні реквізити, зокрема підписи та печатки сторін і в повному обсязі підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до ОСОБА_1 за укладеним ним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитним договором.
Також, відповідно до умов договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги (п. 4.1) (а.с.85-88, т.1). Так і умовами договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ ТОВ «Юніт Капітал» передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому — передачі реєстру боржників згідно додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому — передачі реєстру боржників — підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2 договору факторингу) (а.с.61-66, т.1).
Отже, вказаними договорами факторингу чітко визначений момент переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників і позивачем на підтвердження зазначеного надані відповідні докази, зокрема, реєстр права вимоги та акт прийому — передачі реєстру боржників, належним чином підписані та засвідчені печатками сторін.
Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованості за кредитним договором, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору.
Таким чином, відповідно до укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, який було пролонговано на підставі додаткових угод № 19, № 26, № 27, № 31, № 32 до даного договору (строк договору пролонговано до 31.12.2024) та, який на момент укладання кредитного договору був чинним, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до відповідача ОСОБА_1 . Надалі, на підставі договорів факторингу право вимоги до відповідача перейшло від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», та від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ».
З огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулась заміна кредитодавця, на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ «Юніт Капітал», перейшло право вимоги за договором кредитної лінії №850459970 від 23 жовтня 2023 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .
Таким чином, за встановлених обставин, позивачем доведено набуття ним права грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії кредитної лінії №850459970 від 23 жовтня 2023 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .
Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
При цьому, ч.2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23.09.2015, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 06.02.2019 у справі за №361/2105/16-ц та від 06.02.2018 у справі за №278/1679/13-ц, від 06.02.2019 у справі за № 667/11010/14-ц.
Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним у відзиві на позов, які не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.
У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, колегія суддів вважає, що норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.
Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Шелудько Оксана Олександрівна, слід залишити без задоволення, рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2025 року без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, що стосується стягнення заборгованості, ціна позову у якій не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
У силу ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за розгляд справи в апеляційному суді покласти на ОСОБА_1 в межах понесених ним сум.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Шелудько Оксана Олександрівна, залишити без задоволення.
Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2025 року, залишити без змін.
Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді покласти на ОСОБА_1 в межах ним понесених.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 13 квітня 2026 року.

Головуюча         Н.М. Храпак

Судді:          Б.О. Гірський

О.З. Костів