П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/5690/24-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Т.М. 
Суддя-доповідач - Драчук Т. О. 
21 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Драчук Т. О. 
суддів: Полотнянка Ю.П.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в грудні 2024 року позивач, - ОСОБА_1 , звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 28.11.2024 № 204150006611.
Також, позивач просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу період навчання з 01.09.1980 по 30.06.1986 та період роботи з 01.09.2007 по 30.09.2015 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплати грошову допомогу ОСОБА_1 у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на протиправність незарахування до спеціального стажу періодів навчання з 01.09.1980 по 30.06.1986 та періодів роботи з 01.09.2007 по 30.09.2015. Позивач стверджує, що має достатньо спеціального страхового стажу, а тому набула право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти пенсій, у зв`язку із чим просить суд задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 19.01.2026 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 28.11.2024 № 204150006611.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву від 22.11.2024 ОСОБА_1 про призначення грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із зарахуванням до спеціального страхового стажу періодів навчання з 01.09.1980 по 30.06.1986 та періодів роботи з 01.09.2007 по 30.09.2015 в Комунальному закладі охорони здоров`я «Красноградський медичний фаховий коледж» Харківської обласної ради на посаді завідувача практикою та на посаді завідувача навчально-виробничої практики.
В решті позову відмовлено.
Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в сумі 484,50 гривень.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апеляційну скаргу відповідач обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та надав неповну оцінку доказам наявним в матеріалах справи.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Матеріали справи містять копію трудової книжки позивача НОМЕР_1 , згідно якої позивач працював в Комунальному закладі охорони здоров`я «Красноградський медичний фаховий коледж» Харківської обласної ради, зокрема, з 01.09.2007 по 01.10.2014 на посаді завідувача практикою та з 02.10.2014 по 30.09.2015 на посаді завідувача навчально-виробничої практики. (а.с. 9-11).
Згідно довідки Комунального закладу охорони здоров`я «Красноградський медичний фаховий коледж» Харківської обласної ради №500 від 20.11.2024 вказано період роботи з 01.09.2007 по 30.09.2015 на посаді завідувача практикою та завідувача навчально-виробничої практики. (а.с. 22).
Матеріали справи містять копію диплому НОМЕР_2 про 01.09.1980 по 30.06.1986 навчався в Харківському медичному інституті та здобула кваліфікацію лікаря-епідеміолога. (а.с. 17).
Позивач звернувся до пенсійного органу 22.11.2024 із заявою про призначення одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій. Однак, відповідач у рішенні №204150006611 від 28.11.2024 вказав на відсутнє право на виплату грошової допомоги згідно з п. 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, оскільки до спеціального стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно довідки №500 від 20.11.2024 на посаді завідувача практикою з 01.09.2007 по 01.10.2014 та на посаді завідувача навчально-виробничої практики по 30.09.2015, які не входять до переліку для призначення грошової допомоги. (а.с. 7).
Матеріали справи містять розрахунок страхового стажу позивача, відповідно до якого спеціального стажу працівника освіти не зараховано період навчання з 01.09.1980 по 30.06.1986 та період роботи з 01.09.2007 по 30.09.2015. (а.с. 9).
Не погоджуючись із вказаною відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й виходом на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.
Згідно трудової книжки позивача НОМЕР_1 позивач працював в Комунальному закладі охорони здоров`я «Красноградський медичний фаховий коледж» Харківської обласної ради, зокрема, з 01.09.2007 по 01.10.2014 на посаді завідувача практикою та з 02.10.2014 по 30.09.2015 на посаді завідувача навчально-виробничої практики.
Згідно з Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 за № 909, зокрема, в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах передбачені посади: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посада завідувача практики належать до категорії педагогічних працівників.
З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.
На підставі вказаного суд вважає, що посада завідувача практикою та завідувача навчально-виробничої практики відносяться до посад працівників освіти, а відтак період роботи позивача з 01.09.2007 по 30.09.2015 повинні бути зараховані до спеціального стажу позивача, який дає право на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення.
Щодо незарахування до спеціального стажу періоду навчання з 01.09.1980 по 30.06.1986, суд першої інстанції зазначив, що о стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Верховний Суд у постановах від 24.12.2019 по справі №442/4963/17 та від 18.06.2020 по справі №676/3013/17 сформулював висновок, що з огляду на положення п. е ст. 55 та п. д ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період навчання у ВНЗ входить до спеціального трудового стажу, що визначає право на пенсію за вислугу років та на виплату грошової допомоги.
Матеріали справи містять копію диплому НОМЕР_2 про навчання позивача в Харківському медичному інституті з 1980 року по 1986 рік. При цьому, згідно розрахунку страхового стажу період навчання з 01.09.1980 по 30.06.1986 був зарахований до загального стажу. Однак, з урахуванням висновків суду, вказаний період повинен бути зарахований до спеціального трудового стажу, що визначає право на пенсію за вислугу років та на виплату грошової допомоги.
З вказаних підстав, суд першої інстанції вважає, що відмова у призначенні позивачу грошової допомоги у розмірі десяти пенсій відповідно до п.7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки пенсійним органом неналежно розглянуто заяву позивача від 22.11.2024 без зарахування до спеціального страхового стажу позивача періодів навчання з 01.09.1980 р. по 30.06.1986 та періодів роботи з 01.09.2007 по 30.09.2015 в Комунальному закладі охорони здоров`я «Красноградський медичний фаховий коледж» Харківської обласної ради на посаді завідувача практикою та на посаді завідувача навчально-виробничої практики.
Також, для встановлення права позивача на отримання грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідач зобов`язаний провести перерахунок спеціального страхового стажу та зарахувати періоди роботи позивача навчання з 01.09.1980 по 30.06.1986 та періодів роботи з 01.09.2007 по 30.09.2015 в Комунальному закладі охорони здоров`я «Красноградський медичний фаховий коледж» Харківської обласної ради на посаді завідувача практикою та на посаді завідувача навчально-виробничої практики.
Таким чином, суд першої інстанції вважає, що пенсійним органом неналежно проведено розрахунок спеціального страхового стажу позивача для виплати одноразової грошової допомоги, обов`язок який покладено на пенсійний орган в силу вимог Закону, а тому суд не може перебирати на себе функції пенсійного органу та здійснювати такий розрахунок самостійно.
З вказаних підстав суд першої інстанції вважає, що у даних спірних правовідносинах належним способом відновлення порушеного права є зобов`язання відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву від 22.11.2024 про призначення грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зарахуванням до спеціального страхового стажу періодів навчання з 01.09.1980 по 30.06.1986 та періодів роботи з 01.09.2007 по 30.09.2015 в Комунальному закладі охорони здоров`я «Красноградський медичний фаховий коледж» Харківської обласної ради на посаді завідувача практикою та на посаді завідувача навчально-виробничої практики.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон від 09.07.2003 № 1058-ІV).
Пунктом 7-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення; Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати
Згідно з пунктом 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
Як встановлено пунктом 5 Порядку №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й виходом на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.
Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 462/5636/16-а, від 19.03.2019 у справі № 466/5637/17.
Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати (пункти 6, 7 Порядку №1191).
В свою чергу, згідно з ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
З матеріалів справи встановлено, що позивач перебуває на обліку в пенсійному органі та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Обставини стосовно того, що при призначені пенсії за віком, ОСОБА_1 не отримувала будь-якої іншої пенсії, відповідачем не заперечується.
Також, як вбачається з апеляційної скарги, відповідач не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині зарахування періоду з 01.09.2007 по 30.09.2015.
В частині періоду навчання з 01.09.1980 по 30.06.1986, жодних доводів відповідачем в апеляційній скарзі не зазначено. З урахуванням вказаного та ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції не перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в цій частині.
Щодо посади завідувача практикою та завідувача навчально-виробничої практики, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 (Перелік №909), визначені посади в професійно-технічних навчальних закладах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років. До таких посад належать учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Також, постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посада завідувача практики належать до категорії педагогічних працівників.
Відповідно до ст. 45 Закону України "Про професійно-технічну освіту" №103/98-ВР від 10.11.1998 до педагогічних працівників професійно-технічних навчальних закладів та установ професійно-технічної освіти належать викладачі, педагоги професійного навчання, вихователі, майстри виробничого навчання, старші майстри, старші майстри виробничого навчання, інструктори виробничого навчання, методисти, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники фізичного виховання, керівники професійно-технічних навчальних закладів, науково-методичних та навчально-методичних установ, їх заступники та інші працівники, діяльність яких пов`язана з організацією і забезпеченням навчально-виховного процесу.
Відповідно до Закону України "Про фахову передвищу освіту" №2745-VIII від 06.06.2019 основними посадами педагогічних працівників закладів фахової передвищої освіти є: керівник (директор, начальник) закладу фахової передвищої освіти, керівник філії закладу фахової передвищої освіти, керівник структурного підрозділу закладу вищої освіти, іншої юридичної особи, основним видом діяльності якого є освітня діяльність у сфері фахової передвищої освіти; заступник керівника (заступник директора, заступник начальника) закладу фахової передвищої освіти, заступник керівника філії закладу фахової передвищої освіти, заступник керівника структурного підрозділу закладу вищої освіти, іншої юридичної особи, основним видом діяльності якого є освітня діяльність у сфері фахової передвищої освіти, діяльність якого безпосередньо пов`язана з освітнім процесом; 3) завідувач (начальник) відділення; голова циклової комісії; викладач, старший викладач; методист; завідувач навчально-виробничої практики; керівник фізичного виховання; завідувач навчально-методичного кабінету, завідувач навчальної (навчально-виробничої) лабораторії, завідувач навчальної (навчально-виробничої) майстерні; майстер виробничого навчання; вихователь.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі №458/452/17 та від 14.11.2019 у справі №302/188/17.
Тобто, посада завідувача практикою та завідувача навчально-виробничої практики відносяться до посад працівників освіти, а відтак період роботи позивача з 01.09.2007 по 30.09.2015 повинні бути зараховані до спеціального стажу позивача, який дає право на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення.
З урахуванням вказаного суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо протиправності відмови у призначенні позивачу грошової допомоги у розмірі десяти пенсій відповідно до п.7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки пенсійним органом неналежно розглянуто заяву позивача від 22.11.2024 без зарахування до спеціального страхового стажу позивача періодів навчання з 01.09.1980 по 30.06.1986 (апелянтом не оспорювалось) та періодів роботи з 01.09.2007 по 30.09.2015 в Комунальному закладі охорони здоров`я «Красноградський медичний фаховий коледж» Харківської обласної ради на посаді завідувача практикою та на посаді завідувача навчально-виробничої практики.
Інших належних аргументів апеляційні скарги не містять, у зв`язку з чим, враховуючи положення ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позовних вимог в оскаржувані частині.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Полотнянко Ю.П.    Смілянець Е. С.