Справа № 2/593/119/2026 
Р І Ш Е Н НЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
"11" лютого 2026 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої - судді Данилів О.М.
при секретарі Ольшанській Н.Р. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бережани в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,-

В С Т А Н О В И В:

6 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернувся в Бережанський районний суд Тернопільської області із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Позов обґрунтовує тим, що 25 березня 2025року відповідач ОСОБА_2 , користуючись глобальною мережею Інтернет, знайшов оголошення на веб сайті «robotniki.ua», залишене ним про пошук робітника для проведення ремонтних робіт у його квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та написав йому в особисті повідомлення соціальної мережі «Viber» пропозицію виконати ремонтні роботи у його квартирі. 
У подальшому, ОСОБА_2 , знаходячись у приміщені його квартири, провів необхідні заміри та не маючи реального наміру проводити ремонтні роботи у його квартирі, за допомогою соціальної мережі «Viber» повідомив його про необхідність здійснення передплати на загальну суму 45 000 грн., на що він погодився та 03 квітня 2025року перерахував останньому грошові кошти у сумі 45 000 грн. із свого банківського рахунку НОМЕР_1 на банківський рахунок НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 .. Останній розпорядився вищевказаними грошовими коштами на власний розсуд, чим завдав йому матеріальну шкоду на суму 45 000 грн..
І хоч вироком Подільського районного суду м. Києва від 03 вересня 2025року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України, однак він у добровільному порядку завдану злочином шкоду не відшкодував, а тому позивач із даним позовом вимушений був звернутися до суду. 
У поданому суду позові позивач також зазначив, що злочинними діями ОСОБА_2 , йому окрім матеріальної шкоди завдано також і моральну шкоду, яка виразилася в емоційних, психологічних, душевних стражданнях, спричинених порушенням звичного ритму життя, необхідністю звернення до органу досудового розслідування та суду для захисту своїх порушених конституційних прав, яку він оцінює у розмірі 20 000 грн. Позивач наголошує, що на момент вчинення кримінального правопорушення та на теперішній час він є військовослужбовцем Збройних Сил України та перебуває безпосередньо в районі ведення бойових дій, що є обтяжуючою обставиною і посилює глибину завданої йому моральної шкоди.
Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 листопада 2025 року було відкрито провадження по даній цивільній справі та вирішено розглядати зазначені позовні вимоги у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, через підсистему ''Електронний суд'' подав заяву, у якій зазначив, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України та на даний час перебуває і районі ведення бойових дій, тому не має можливості особисто прибути до суду та брати участь в судовому засіданні, просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України у зв`язку з відсутністю заперечень позивача вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. 
Судом були вжиті вичерпні заходи для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Так, існуюча практика судів України, в тому числі і практика Верховного Суду, визначає, що неотримання стороною провадження судового виклику, надісланого на її адресу у визначеному законом порядку, зокрема повернення такого виклику за закінченням терміну зберігання у поштовому відділенні або відмова від отримання, вважається належним повідомленням сторони про виклик. 
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи та взявши до уваги подані стороною позивача письмові докази, прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 4 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що вироком Подільського районного суду м. Києва, постановленому 03 вересня 2025 року по справі № 758/13468/25 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначено йому покарання у виді двохсот годин громадських робіт.
Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Вищевказаним вироком встановлено, що ОСОБА_2 вчинив відносно позивача шахрайські дії, не маючи наміру проводити ремонт його квартири, однак кошти у розмірі 45 000грн. на проведення ремонту отримав та розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму, та вказаних коштів останньому у добровільному порядку не повернув.
Згідно з ч. 1, ч. 7 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Згідно з п.п. 8 та 9 частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ч.1, 2 та 4 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування як майнової, так і моральної шкоди, заподіяної неправомірними діями іншої особи.
Згідно з частиною першою статті 128 КПК України, особа, якій завдано шкоди злочином, має право подати цивільний позов до суду, якщо питання про відшкодування шкоди не було вирішено у кримінальному провадженні.
Таким чином, вина відповідача встановлена вироком суду, який набрав законної сили, і не підлягає доказуванню повторно.
А так як із долученого до матеріалів справи /а.с.6-9/ вироку, який набрав законної сили, та /а.с.14/ платіжної інструкції видно, що потерпілий ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 45 000 грн. та в межах розгляду кримінального провадження позивач не звертався із відповідним цивільним позовом, а отже, майнова шкода, яка заподіяна позивачу, становить 45 000 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, підставні, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання стягнення із відповідача заподіяної йому моральної шкоди, то суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
У відповідності з ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995року ''Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди'' роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Вина Відповідача у вчиненні кримінального правопорушення вже встановлена вироком суду, що набрав законної сили, факт неправомірних дій та наявності вини є доведеним і не підлягає повторному доказуванню.
Вирішуючи заявлені вимоги у тій частині суд враховує, що моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав внаслідок протиправної поведінки відповідача. Протиправними діями ОСОБА_2 спричинена шкода моральному здоров`ю ОСОБА_1 , тому що щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, що створили страх можливого повторення події, негативні переживання та спогади, важкість виконання повсякденних обов`язків, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, порушення сну та емоційного дискомфорту.
Суд враховує глибину душевних страждань позивача, спричинених обманом. Особливу увагу приділяє статусу позивача як військовослужбовця ЗСУ, який перебуває в зоні бойових дій. Необхідність захисту своїх прав у суді під час виконання бойових завдань значно підсилює його моральні страждання. Виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає вимогу позивача про стягнення 20 000 грн. моральної шкоди обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.
Вирішуючи питання судових витрат суд керується наступним.
Відповідно до ч. 1, ч.2 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то судовий збіру розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп. підлягає стягненню в дохід держави з відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 274, 270-284, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 128, 129 КПК України, суд, -

В И Р І Ш И В: 

Позов ОСОБА_1 задоволити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_3 ''в''/21:
- 45 000 (сорок п`ять тисяч) гривень, заподіяної йому майнової шкоди. 
- 20 000 (двадцять тисяч) гривень, заподіяної йому моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 2422 ( дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40коп.. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення у відповідності до ч.6 ст. 259 ЦПК України складено 11 лютого 2026 року.

Суддя Бережанського районного суду
Тернопільської області Данилів О.М.