Справа № 450/477/26  Провадження № 1-кп/450/372/26 	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
з участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Пустомити обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62025050010038871 від 17.10.2025 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львів, українець, громадянин України, не одружений, на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей не має, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовець призваний під час мобілізації військовою частиною НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», на посаді командира 1 піхотного відділення піхотного взводу 2 піхотної роти піхотного батальйону, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, зокрема за злочини проти власності - 23.07.2021 Сихівським районним судом м.Львова за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, 03.01.2024 звільнений з Личаківської ВК №30 по відбуттю строку покарання, 
у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого ОСОБА_4 – ОСОБА_5 ,
встановив:
обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, в умовах воєнного стану не з`явився вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем тривалістю понад три доби, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України.
Злочин вчинено за таких обставин:
17.08.2023 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_4 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.07.2025 №215, сержанта ОСОБА_4 включено в списки особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення і призначено на посаду командира 1 піхотного відділення піхотного взводу 2 піхотної роти піхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до положень п. 3 ч. 9 ст. 1, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу та початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу – день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відтак, з моменту прийняття на військову службу за призовом під час мобілізації сержант ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця – особи, яка проходить військову службу під час мобілізації та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку – проходження військової служби.
Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язують кожного громадянина України захищати Вітчизну, суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України.
Будучи військовослужбовцем, сержант ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Статті 129, 130, 131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачають необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні із 05.30 год. 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.
Однак, в порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів сержант ОСОБА_4 не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби в умовах воєнного стану за наступних обставин.
Так, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командира, 11 вересня 2025 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби до місця тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та продовжував вчиняти триваючий злочин до 10.12.2025, тобто моменту його затримання в порядку ст. 615 КПК України за підозрою вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України у кримінальному провадженні №12025141430000879 від 21.11.2025, яке відбулося по АДРЕСА_3 .
Відтак, у період з 11.09.2025 по 10.12.2025 сержант ОСОБА_4 , проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.
Під час незаконного перебування за межами військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_4 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.
Крім цього, ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимий, зокрема за вчинення злочинів проти власності 23.07.2021 Сихівським районним судом м. Львова за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, 03.01.2024 звільнений з Личаківської ВК №30 по відбуттю строку покарання, на шлях виправлення не став, та повторно вчинив кримінальне правопорушення проти власності.
Крім цього встановлено, що сержант ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що на території України діє воєнний стан, 20 листопада 2025 року, близько 17:30 години, перебуваючи за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Сокільники, по вулиці Героїв Майдану 17в, поблизу приміщення магазину «Чистенько», в якому здійснює господарську діяльність ТзОВ «Турбота Маркет» (ЄДРПОУ 45794091), біля якого на дворі, а саме між автомобілями на місці відведеному для стоянки, знаходився генератор 2,1 кВт, бензиновий, марки «Einhell», моделі «TC-PG 25/1/Е5», вартістю 8750 гривень, що належить ТзОВ «Турбота Маркет», маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відповідно до заздалегідь узгодженого плану, спрямованого на заволодіння чужим майно з метою його подальшого реалізації (продажу), переконавшись, що за їх діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрали генератор 2,1 кВт бензиновий, марки «Einhell», моделі «TC-PG 25/1/Е5», чим завдали шкоди ТзОВ «Турбота Маркет» (ЄДРПОУ 45794091) на суму 8750 гривень, та залишили місце вчинення злочину разом із викраденим майном, яким в подальшому розпорядилися на власний розсуд.
Своїми протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ТзОВ «Турбота Маркет» (ЄДРПОУ 45794091) представником якого являється ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 8750 грн. (вісім тисяч сімсот п`ятдесят грн.).
Такими своїми діяннями, ОСОБА_4 в умовах воєнного стану вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнав повністю та вказав, що визнає усі обставини, що викладені у обвинувальному акті щодо інкримінованих йому кримінальних правопорушень. У вчиненому розкаюється, просить суд суворо не карати. 
Судом у судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин кримінального провадження та у добровільному порядку без будь-якого тиску дає свої пояснення, обвинуваченому, зрозуміло, що при апеляційному розгляді справи він буде обмежений у праві на оскарження обставин кримінального провадження.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим у вчиненому ним кримінальних правопорушень його винуватість доводиться іншими зібраними у справі доказами, однак відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд впевнившись у правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин та у відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, визнає недоцільним дослідження цих доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються.
На підставі наведеного суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.5 ст. 407 КК України доведена повністю.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України є правильною так як ОСОБА_4 вчинив в умовах воєнного стану таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 ч.5 ст.407 КК України є правильною так як ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби.
За злочини вчинені ОСОБА_4 останній підлягає покаранню, при визначені виду та міри покарання суд бере до уваги суспільну небезпеку злочину, характер вчинених злочинних діянь, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого.
При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідування меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у п. 38 рішення "Ізмайлов проти Росії" від 16 жовтня 2008 р. та у п. 34, 41 "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 р.
Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочинів визнав повністю, активно сприяв органу досудового розслідування у розкритті злочину, ці обставини враховуються судом, як такі, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
На підставі вищенаведеного, враховуючи: 
особу обвинуваченого ОСОБА_4 який раніше судимий за корисливі злочини, а саме: 25.02.2026 Сихівським районним судом м. Львова за ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 389 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (двох) місяців позбавлення волі,
не є інвалідом, 
на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває,
доходів не отримує;
не одружений, 
обставини вчинення злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, враховуючи те, що обвинувачений будучи раніше судимим на шлях виправлення не став та вчинив нові злочини проти власності, тобто вчинив злочин, повторно, беручи до уваги відсутність в обвинуваченого стійких соціальних зв`язків.
З огляду на вищенаведене суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі; за ч.5 ст.407 КК України у виді 5 (п`ять) років і 5 (п`ять) місяців позбавлення волі. Відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворо покарання більш суворим покарання призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`ять) років і 5 (п`ять) місяців позбавлення волі. До покарання за даним вироком, на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання призначеного вироком Сихівського районного суду м. Львова від 25.02.2026 року за ч.ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 389 КК України, яким останнього засуджено та останньому призначено покарання у виді 5 (п`ять) років 2 (двох) місяців позбавлення волі, та призначити остаточне покарання у виді 5 (п`ять) років і 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з часу фактичного затримання, а саме: 10.12.2025.
На думку суду, такий вид покарання буде достатній, як кара для обвинуваченого та є необхідним для виправлення останнього. На думку суду, ізоляція обвинуваченого від суспільства на зазначений строк забезпечить мету покарання, визначену ч. 2 ст. 50 КК України.
Судові витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів у розмірі 1782,80 грн., згідно ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави. 
Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази у кримінальному провадженні:
телефон марки «Samsung» із встановленою sim картою оператора «Life» НОМЕР_2 IMEI1: НОМЕР_3 ; одну купюра номіналом 500 гривень № ЦА6431364; купюру номіналом 100 гривень № А М0689191; купюру номіналом 20 гривень № К Е6267223; купюру номіналом 10 гривень № Ю Б3648660; 5 металевих монет номіналом по 1 гривні; кепку чорного кольору із надписом білого кольору, - слід повернути ОСОБА_4 ;
DVD-R диск, на якому міститься відеозапис з камер спостереження, - слід залишити при матеріалах кримінального провадження. 
Арешт, накладений ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 11.12.2025 року на речові докази в даному кримінальному провадженні, а саме: телефон марки «Samsung» із встановленою sim картою оператора «Life» НОМЕР_2 IMEI1: НОМЕР_3 ; одну купюра номіналом 500 гривень № ЦА6431364; купюру номіналом 100 гривень № А М0689191; купюру номіналом 20 гривень № К Е6267223; купюру номіналом 10 гривень № Ю Б3648660; 5 металевих монет номіналом по 1 гривні; кепку чорного кольору із надписом білого кольору, - підлягає скасуванню.
Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, 
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.4 ст.185, ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання:
за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі;
за ч.5 ст.407 КК України у виді 5 (п`ять) років і 5 (п`ять) місяців позбавлення волі.
Відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворо покарання більш суворим покарання призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`ять) років і 5 (п`ять) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком суду, частково приєднати невідбуту частину покарання призначену вироком Сихівського районного суду від 25.02.2026 року та визначити остаточне покарання у виді 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання – 10.12.2025 року.
Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90840 грн. залишити в силі до набрання вироку законної сили.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1782,80 грн. /одна тисяча сімсот вісімдесят дві гривні вісімдесят копійок коп./ судових витрат на залучення експертів.
Арешт, накладений ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 11.12.2025 року на речові докази в даному кримінальному провадженні, а саме: телефон марки «Samsung» із встановленою sim картою оператора «Life» НОМЕР_2 IMEI1: НОМЕР_3 ; одну купюра номіналом 500 гривень № ЦА6431364; купюру номіналом 100 гривень № А М0689191; купюру номіналом 20 гривень № К Е6267223; купюру номіналом 10 гривень № Ю Б3648660; 5 металевих монет номіналом по 1 гривні; кепку чорного кольору із надписом білого кольору, - скасувати. 
Речові докази у кримінальному провадженні:
телефон марки «Samsung» із встановленою sim картою оператора «Life» НОМЕР_2 IMEI1: НОМЕР_3 ; одну купюра номіналом 500 гривень № ЦА6431364; купюру номіналом 100 гривень № А М0689191; купюру номіналом 20 гривень № К Е6267223; купюру номіналом 10 гривень № Ю Б3648660; 5 металевих монет номіналом по 1 гривні; кепку чорного кольору із надписом білого кольору, - повернути ОСОБА_4 ;
DVD-R диск, на якому міститься відеозапис з камер спостереження, - залишити при матеріалах кримінального провадження. 
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя	ОСОБА_1