Справа № 703/6131/25 
2/703/170/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Волосовського В.В.,
за участю секретаря судового засідання Похітон Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 
в с т а н о в и в :
ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» через підсистему «Електронний суд» звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №575676316 від 13 листопада 2020 року у розмірі 14275 грн. 00 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 7000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 листопада 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач ОСОБА_1 уклали Кредитний договір №575676316 на суму 5000 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомилася з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідач заявила про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказала свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання.
Відповідач підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV7W58A. Заповненням анкети-заяви позичальник підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.
Позивач наголошує, що саме відповідач ініціювала укладення кредитного договору, оформивши Заявку на сайті Первісного кредитора, підписавши кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт Первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 13 листопада 2020 року перерахувало ОСОБА_1 шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 5000,00 грн. на її банківську карту № НОМЕР_1 , яку відповідач вказала у Заявці при укладенні кредитного договору. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі.
28.11.2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчувався 28 листопада 2019 року. В подальшому сторони погодили продовжити строк дії Договору рядом Додаткових угод до 31.12.2024 року. Відтак до ТОВ ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором.
На виконання Договору факторингу № 28/1118-01 та додаткових угод до нього між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було підписано Реєстр прав вимоги № 117 від 19 січня 2021 року, за яким від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №575676316 від 13 листопада 2020 року у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги на загальну суму 10620 грн. 00 коп.
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року.
В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 року - якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №575676316 від 13 листопада 2020 року у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги на загальну суму 14275 грн. 00 коп.
04 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №575676316 від 13 листопада 2020 року на загальну суму 14275 грн. 00 коп. Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені у Реєстрі Боржників № б/н від 04.06.2025 року до позивача підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 04/06/25-Ю.
Позивач зауважує, що під час укладення кредитного договору між первісним кредитором і відповідачем, сторонами було узгоджено всі істотні умови, зокрема розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування. Дане погодження умов, а також підписання кредитного договору відповідачем із використанням одноразового ідентифікатора як засобу електронного підпису, свідчить про його належне та добровільне волевиявлення на укладення електронного правочину.
При цьому позивач вказує, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором
У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зі сторони відповідача не здійснювалося погашення заборгованості за Кредитним договором. Крім того, станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за Кредитним договорам.
Згідно з умовами Кредитного договору відповідач зобов`язалася вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному Кредитним договором. Незважаючи на це, остання не виконала свого обов`язку та не повертала наданий їй Кредит в строки, передбачені Кредитним договором.
Оскільки відповідач належним чином не виконала свого зобов`язання щодо повернення коштів, виникла заборгованість у розмірі 14275 грн. 00 коп., яка складається з: 
5000 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 9275 грн. 00 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Посилаючись на вказані обставини та те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за вищевказаним кредитним договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», який набув права вимоги за ним, позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 14275 грн. 00 коп., та понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 7000 грн. в примусовому порядку.
Ухвалою суду від 25 листопада 2025 року відкрито провадження по даній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу - для надання відповіді на відзив. Окрім того, задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у АТ «Приватбанк» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме інформацію чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 платіжна картка № НОМЕР_1, інформацію про зарахування коштів на вказаний картковий рахунок у період з період з 13.11.2020 по 18.11.2020 року у сумі 5 000,00 грн. та повний номер рахунку маска-картки № НОМЕР_3 ; інформацію чи є/був номер телефону НОМЕР_4 фінансовим номером телефону за вказаним картковим рахунком та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних ОСОБА_1 ; витребувано первинні документи бухгалтерського обліку на підтвердження переказу коштів.
Реалізуючи право на подання відзиву, у порядку ст. 178 ЦПК України, відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Геріх Н.А., подала відзив на позовну заяву, який надійшов до суду через систему «Електронний суд» 23 грудня 2025 року, у якому позовні вимоги визнала частково та не заперечувала проти стягнення боргу з ОСОБА_1 в розмірі 7 430,00 грн, з яких 5000 грн. 00 коп. - сума основного боргу за тілом кредиту та 2430 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками. У задоволенні решти позовних вимог просила відмовити. Узагальнені доводи та заперечення наведені у відзиві зводяться до такого. 
Так, у поданому відзиві представник відповідача стверджує, що відсотки за користування кредитними коштами нараховано поза межами строку дії договору №575676316 від 13 листопада 2020 року. Вказує, що згідно п. 1.2 договору кредит надається (договір укладається) на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту позичальником. Зауважила, що умовами кредитного договору автоматичної пролонгації не передбачено. Додатком № 1 до договору є графік розрахунків, де сторони погодили термін платежу - 13.12.2020 року, сума кредиту 5000,00 грн., сума нарахованих процентів 2430,00 грн., всього до сплати 7430,00 грн.
Вказує також, що згідно п. 4.3. Договору передбачено, що відсотки, нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в п. 1.2. цього договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Водночас, представник відповідача стверджує, що ТОВ «Юніт Капітал», звертаючись до суду з наведеним позовом, не посилалося на нарахування процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. З огляду на наведене, на переконання представника відповідача відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» процентів за користування кредитом після 26 грудня 2020 року (більше 30 днів), тобто поза межами строку кредитування. 
Відтак, вважає, що доведеним є зобов`язання відповідача з повернення ТОВ «Юніт Капітал» процентів за користування кредитом в межах строку кредитування в сумі 2430 грн.
На підставі наведеного, представник відповідача вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме стягнути з ОСОБА_1 суму основного боргу в розмірі 5000,00 грн, відсотки за користування кредитом у розмірі 2430.00 грн., а всього - 7430,00 грн.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу представник відповідача у поданому відзиві зазначила, що на її переконання, розмір гонорару в заявленому позивачем розмірі є необґрунтованим та завищеним. Вважає, що дана справа належить до категорії нескладних, оскільки вона не потребувала значного обсягу доказів, проведення складних розрахунків чи спеціальних знань. Враховуючи це, заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та часом, необхідним для їх виконання. Наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Відтак просила суд зменшити суму стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу до 2000,00 грн.
25 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, подана представником позивача ОСОБА_2 , в якій остання не погоджуючись із доводами сторони відповідача, викладеними у відзиві зазначила, що аргументи, зазначені відповідачем у відзиві на позовну заяву є безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення від відповідальності за невиконане зобов`язання.
У поданій відповіді на відзив представник відповідача наголошує, що відповідачем у відзиві на позовну заяву не оспорюється факт укладання кредитного договору №575676316 від 13 листопада 2020 року.
Уклавши Договір, позичальник ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Договору та Правил, які є невід`ємною частиною до нього. Відповідач отримала екземпляр Договору на власну електронну пошту, а також має вільний доступ до умов Договору на сайті Первісного кредитора. Інформація надана ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з дотриманням всіх вимог законодавства, виклавши її в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме відповідач ініціювала укладення такого договору, оформивши заявку на сайті ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога».
Представник позивача стверджує, що відсотки за користування кредитними коштами були нараховані у відповідності до умов договору №575676316 від 13 листопада 2020 року, які були погоджені сторонами при його укладенні. 
Відповідно до п. 1.3. договору на період строку, визначеного п. 1.2 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,62 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом.
Згідно з п. 1.4. договору у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 договору умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується Базова процентна ставка в розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення).
В зв`язку з тим, що відповідач вчасно не сплатила заборгованість бвідповідно до графіку платежів, відповідно, нею було втрачено право на нарахування процентів за зниженою (Дисконтною) процентною ставкою, яка становить1,62 % та кредитором було здійснено донарахування відсотків за базовою процентною ставкою, як становить 1,7 %.
Представник позивача також зауважила, що відповідачем 24 грудня 2020 року було здійснено платіж у сумі 75,00 грн., спрямований на сплату частини нарахованих відсотків.
Представник позивача стверджує, що кредитним договором №575676316 від 13 листопада 2020 року передбачено розмір прострочених відсотків та конкретну процентну ставку яка буде застосовуватись в період прострочення (відповідно до ст. 625 ЦК України). 
Так, згідно п.4.3 кредитного договору сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку надання Кредиту, визначеного в п. 1.2. цього Договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Таким чином, за умовами кредитного договору та обставинами справи існувало два періоди нарахування процентів: за користування кредитними коштами відповідно до ст. 1048 ЦК України визначеному договором та за користуванням кредитними коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення. Сторони чітко та недвозначно визначили, що поза межами строку кредитування позичальником сплачуються проценти, які при цьому не є процентами за «користування кредитом», а є відповідальністю за порушення зобов`язання, та погодили їх розмір.
Відтак, всі нарахування відсотків здійснювались в межах погоджених умов кредитного договору. Представник позивача стверджує, що у позивача наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку його дії (відповідно до ст.1048 ЦК України) так і після спливу строку кредитування (відповідно до ст.625 ЦК України). На підставі викладеного просила позов задовольнити у повному обсязі та в повному обсязі покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 7000 грн.
Правом на подачу заперечень на відповідь на відзив відповідач не скористалась.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві та поданій відповіді на відзив просив розглядати справу у його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак представник відповідача - адвокат Геріх Н.А. у поданому відзиві клопотала про розгляд справи без участі відповідача та її уповноваженого представника, врахувавши позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву. 
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. 
Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Судом встановлено, що 13 листопада 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №575676316 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора «MNV7W58A» (а.с.53-55).
Згідно вказаного договору відповідач отримала кредит в розмірі 5000 грн. на строк 30 днів із дисконтною процентною ставкою 1,62% на день (п.п.1.1 - 1-3 договору).
Відповідно до п. 1.4 договору у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 Договору (тобто понад 30 днів), умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується Базова процентна ставка в розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення).
Відповідно до п. 1.6 договору позичальник зобов`язаний повернути товариству кредит, нараховані проценти згідно п. 1.3. цього Договору не пізніше строку вказаного в п. 1.2. цього Договору.
Відповідно до п. 3.6 договору закінчення строку надання кредиту не звільняє сторони від відповідальності за порушення умов Договору.
Відповідно до п. 4.3 договору сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в п. 1.2. цього Договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Відповідно до п.п. 4.4-4.5 договору з урахуванням положень п. 1.3., п. 1.4. та п. 1.5. цього договору, позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 592,92 відсотків річних за Дисконтною ставкою або 622,20 відсотків річних за Базовою ставкою. Застосування перерахування Дисконтної процентної ставки на Базову процентну ставку не є зміною істотних умов Договору.
Відповідно до п. 4.1 договору невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на майті товариства: www.moneyveo.ua.
Згідно п. 4.7 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. 
Згідно п.п. 4.12-4.13 договору позичальник засвідчує, що умови цього договору є розумними, справедливими, добросовісними та не містять дисбалансу прав та обов`язків товариства та позичальника. Сторони засвідчують, що укладення цього договору відповідає вільному волевиявленню сторін, жодна зі сторін не знаходиться під впливом тяжких обставин, не помиляється стосовно обставин, що мають суттєве значення (природа договору, права та обов`язки сторін, інші умови договору), та умови договору є взаємовигідними для кожної із сторін. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний тільки за згодою сторін.
Із дослідженого договору №575676316 від 13 листопада 2020 року встановлено, що ОСОБА_1 ознайомлена та згодна з умовами договору, що підтверджується її електронним підписом.
Зокрема, ОСОБА_1 зобов`язалася вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку визначеному договором (п. 2.2.2.1 договору).
Згідно графіку розрахунків, який є додатком №с 1 до договору №575676316 від 13 листопада 2020 року сторони погодили термін платежу - 13.12.2020 року, сума кредиту 5000,00 грн., сума нарахованих процентів 2430,00 грн., всього до сплати 7430,00 грн. При цьому п. 4 Графіку платежів сторони погодили, що у разі користування кредитом понад строк, вказаний в п. 1.2 Договору, до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою, в порядку передбаченому Договором №575676316 від 13 листопада 2020 року.
Як вбачається з платіжного доручення від 13 листопада 2020 року ОСОБА_1 отримала грошові кошти в сумі 5000 грн. згідно кредитного договору №575676316 від 13 листопада 2020 року для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_1 (а.с. 17).
Із повідомлення АТ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-251216/68806-БТ від 16.12.2025 року, наданого на виконання ухвали суду про витребування доказів від 25.11.2025 року, вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_5 та надано виписку по вказаному рахунку за період з 13.11.2020 року по 18.11.2020 року, якою також підтверджено факт зарахування грошових коштів в сумі 5000 грн. на платіжну картку, що належить відповідачу. Окрім того, підтверджено інформацію що номер телефону НОМЕР_4 у вказаний період був фінансовим номером телефону за вказаним картковим рахунком та знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 (а.с.117-118).
Окрім того, у поданому відзиві відповідач не заперечувала факт укладення договору №575676316 від 13 листопада 2020 року із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а відповідно, відповідач визнає отримання за даним договором коштів та визнає свою обізнаність щодо умов Кредитного договору. Таким чином вказані обставини, в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню.
Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Зі змісту кредитного договору №575676316 від 13 листопада 2020 року вбачається, що при його укладенні позичальником було вказано значну за обсягом і інформативністю кількість особистих даних, зокрема прізвище, ім`я та по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податку, адреса місця фактичного проживання, номер мобільного, та електронна адреса.
Згідно п. 4.18 означеного договору цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.
Законом України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Положення ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Як вбачається з довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» позичальник ОСОБА_1 , 13 листопада 2020 року отримала одноразовий ідентифікатор MNV7W58A (а.с.22).
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту/позики, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором «MNV7W58A».
Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого відповідачу були перераховані кошти.
Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Свобода договору закріплена у статтях 6 і 627 ЦК України, відповідно до яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості
Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження тих обставин, що укладення договору із боку відповідача не було добровільним, відтак уклавши договір на відповідних умовах, керуючись засадами свободи договору, сторони взяли на себе зобов`язання виконувати його. При дослідженні умов укладеного договору не виявлено підстав вважати будь-яку з них такою, що може трактуватися як явно несправедлива у визначенні Законів України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування».
Відтак, суд дійшов висновку про доведеність позивачем факту укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісним кредитором) та відповідачем у справі - ОСОБА_1 вказаного правочину.
Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.
Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.
Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Згідно ст.629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до положень ст.625 ЦК України на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.
Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики та кредиту, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.
У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, таким чином, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за вищевказаним кредитним договором.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №575676316 від 13 листопада 2020 року, який здійснений ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ОСОБА_1 станом на 19 січня 2021 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 10620 грн. 00 коп., з яких: 5000 грн. 00 коп. заборгованість по кредиту та 5620 грн. 00 коп. заборгованість по несплаченим відсоткам. З вказаного розрахунку вбачається, що заборгованість за відсотками була нарахована ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за період з 13.11.2020 року по 19.01.2021 року. При цьому ОСОБА_1 частково внесла платіж в рахунок погашення заборгованості, а саме 24.12.2020 року - в розмірі 75,00 грн. З вказаного розрахунку також вбачається, що ОСОБА_1 не здійснила погашення кредитної заборгованості в 30-денний строк з дня отримання кредиту, тому первісним кредитором було здійснено перерахунок нарахованих відсотків за базовою процентною ставкою з початку строку кредитування (а.с.68-70).
За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Нормами ч.1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Згідно п. 2.1.1.6. кредитного договору №703619610 від 03 вересня 2020 року - товариство має право укласти договір відступлення права вимоги за Договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою, з урахуванням вимог законодавства України. 
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01 на строк до 28 листопада 2019 року (а.с.117-123).
28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року (а.с.128).
31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №26 від 31 грудня 2020 року до договору фактрингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. У вказаній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року викладено у новій редакції, проте його дата залишена як 28 листопада 2018 року №28/1118-01 (а.с.129-135).
31 грудня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, якою продовжено строк дії договору до 31 грудня 2022 року (а.с.139).
31 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року (а.с.140).
31 грудня 2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року (а.с.141).
Згідно витягу з реєстру прав вимог №117 від 19.01.2021 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №575676316 від 13 листопада 2020 року на загальну суму 10620 грн. 00 коп., з яких: 5000 грн. 00 коп. заборгованість по кредиту та 5620 грн. 00 коп. заборгованість по несплаченим відсоткам (а.с.113-114).
05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року (а.с.101-106).
03 серпня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №2, яка продовжила строк дії договору факторингу № 05/0820-01 до 31 грудня 2022 року (а.с.110).
30 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №3, яка продовжила строк дії договору факторингу № 05/0820-01 до 30 грудня 2024 року (а.с.111).
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №10 від 31 липня 2023 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №575676316 від 13 листопада 2020 року на загальну суму 14275 грн. 00 коп., з яких: 5000 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 9275 грн. 00 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.98-99).
04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до боржників на загальну суму 436087297,67 грн (а.с.58-61).
Як вбачається з витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року, ТОВ «Юніт капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №575676316 від 13 листопада 2020 року на загальну суму 14275 грн. 00 коп., з яких: 5000 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 9275 грн. 00 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.83-84).
Таким чином, суд встановив, що позивач ТОВ «Юніт капітал» як новий кредитор набув права вимоги до відповідача за Кредитним договором №575676316 від 13 листопада 2020 року на підставі вищевказаних договорів факторингу та додаткових угод до них. Умови зазначених договорів факторингу передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть після дати підписання договорів факторингу. Такі умови договорів факторингу не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки. Крім того, додатковими угодами до договорів факторингу, строк дії договорів факторингу було продовжено, водночас умовами договору факторингу передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється саме в момент підписання відповідного Реєстру права вимоги, а не з дати укладення Договору факторингу.
Згідно розрахунку заборгованості, який здійснений ТОВ «Таліон плюс» ОСОБА_1 станом на 03 березня 2021 року має заборгованість за кредитним договором №575676316 від 13 листопада 2020 року у розмірі 14275 грн. 00 коп., з яких: 5000 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 9275 грн. 00 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. З вказаного розрахунку також вбачається, що ТОВ «Таліон плюс» здійснило нарахування відсотків за договором за період з 19 січня 2021 року по 03 березня 2021 року включно (а.с.66-67).
З виписки з особового рахунку за кредитним договором №575676316 від 13 листопада 2020 року, вбачається, що після отримання права вимоги до відповідача ОСОБА_1 позивачем не здійснювалось нарахування відсотків за договором. Відтак розмір заборгованості останньої за кредитним вказаним договором, становить 14275 грн. 00 коп.та складається із простроченої заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5000 грн. 00 коп. та простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 9275 грн. 00 коп. (а.с.65).
Доказів погашення відповідачем ОСОБА_1 заборгованості за вказаним кредитним договором в межах 30-денного строку кредитування, матеріали справи не містять.
При цьому суд відхиляє доводи відповідача, щодо нарахування відсотків поза строком дії договору, з огляду на наступне.
Як вже встановлено судом, за умовами кредитного договору №575676316 від 13 листопада 2020 року сторонами погоджено строк кредитування - 30 днів.
Водночас умовами кредитного договору №575676316 від 13 листопада 2020 року було передбачено розмір прострочених відсотків та процентну ставку яка буде застосовуватись в період прострочення (відповідно до ст. 625 ЦК України). 
Так, згідно п.4.3 кредитного договору сторони погодили, що проценти, нараховані після закінчення строку надання Кредиту, визначеного в п. 1.2. цього Договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Тобто, дана норма передбачає отримання кредитором гарантій належного виконання зобов`язань боржником у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, однак вже після закінчення строку виконання основного зобов`язання.
Приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних.
Водночас кредитним договором №575676316 від 13 листопада 2020 року передбачено розмір прострочених відсотків та конкретну процентну ставку яка буде застосовуватись в період прострочення.
Таким чином, за умовами кредитного договору та обставинами справи існувало два періоди нарахування процентів: за користування кредитними коштами відповідно до ст. 1048 ЦК України визначеному договором та за користуванням кредитними коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення. Сторони погодили, що поза межами строку кредитування позичальником сплачуються проценти, які при цьому не є процентами за «користування кредитом», а є відповідальністю за порушення зобов`язання (процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України), та погодили їх розмір.
Також судом встановлено, що позивач у позовній заяві посилався безпосередньо на статтю 625 ЦК України. Відтак, суд констатує, що нарахування відсотків здійснювались в межах погоджених умов кредитного договору.
З наведеного слідує, що у позивача наявні правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку його дії (відповідно до ст.1048 ЦК України) так і після спливу строку кредитування (відповідно до ст.625 ЦК України).
Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач взятих на себе зобов`язань за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконала, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно платіжної інструкції в національній валюті №27186 від 05 вересня 2025 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп. (а.с.1).
Приймаючи до уваги, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп.
Крім того, відповідно до ч.1 та ч.3 ст.133 та ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
05 червня 2025 року між ТОВ «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери» укладено договір №05/06/25-01 про надання правничої допомоги (а.с.61-63).
У вказаному договорі визначено загальний предмет договору та загальні формулювання правової допомоги, яка надається адвокатом.
Згідно п.3.1 вказаного Договору, отримання винагороди адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару.
Відповідно до п.3.3 зазначеного Договору, гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору (додаток №1 до цього договору).
У Протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05 червня 2025 року визначені послуги, які надаються адвокатським бюро, та їх вартість за годину (а.с.64).
05 червня 2025 року між ТОВ «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери» укладено Додаткову угоду №25770524547 до Договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05 червня 2025 року, за умовами якої, клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту його прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції господарських судів, судів загальної юрисдикції, адміністративних судів по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами, зокрема №575676316 від 13 листопада 2020 року, боржником за яким є ОСОБА_1 (а.с.60).
Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 25 червня 2025 року (даний акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05 червня 2025 року), АБ «Тараненко та партнери» надало ТОВ «Юніт Капітал», а останнє отримало наступні послуги: 1. Складання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» до боржника, яким є ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №575676316 від 13 листопада 2020 року: кількість годин - 2, вартість послуг - 5000 гривень; 2. Вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є ОСОБА_1 за кредитним договором №575676316 від 13 листопада 2020 року: кількість годин - 2, вартість послуг - 1000 гривень; 3. Підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №575676316 від 13 листопада 2020 року на рахунок позичальника, яким є ОСОБА_1 : кількість годин - 1, вартість послуг - 500 гривень; 4. Підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №575676316 від 13 листопада 2020 року на рахунок позичальника, яким є ОСОБА_1 : кількість годин - 1, вартість послуг - 500 гривень. Послуги надано на загальну суму 7000 гривень 00 копійок без ПДВ. Цим актом підтверджується, що послуги надано якісно, в повному обсязі та в установлені строки (а.с.59).
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 вказала на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 26 червня 2019 року у справі №200/14113/18-а, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19, від 21 травня 2020 року у справі №240/3888/19.
У додатковій постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. В пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Крім того, у п. 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі ст.41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Вирішуючи питання щодо розподілу понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, надані стороною відповідача заперечення щодо стягнення витрат позивача на правничу допомогу, окрім того враховує, що публічний інтерес до справи відсутній, справа належить до категорії незначної складності, має невелику ціну позову, справу розглянуто у порядку спрощеного провадження та правові позиції у цій категорії справ є усталеними, та приходить до висновку, що заявлена ТОВ «Юніт Капітал» сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 гривень 00 копійок є завищеною, непропорційною та неспівмірною із ціною позову, яка складає 14275 грн. 00 коп.
З врахуванням вищевикладене, оцінивши подані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, виходячи із принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги, якості підготовлених документів, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат ТОВ «Юніт Капітал» на професійну правничу допомогу, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, з 7000,00 грн. до 2000,00 грн.
На підставі викладеного, відповідно до ст.525, 526, 530, 546, 549, 598, 610, 625, 1046-1054 ЦК України, та керуючись ст.4, 12, 13, 28, 76-82, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №575676316 від 13 листопада 2020 року у розмірі 14275 грн. 00 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 2000 грн., а всього - 18697 (вісімнадцять тисяч шістсот дев`яносто сім) грн. 40 (сорок) коп.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:
Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю ЮНІТ КАПІТАЛ», адреса: м. Київ, вул. Рогнідинська, буд.4, літ.А, офіс 10, ЄДРПОУ: 43541163, рахунок: НОМЕР_6 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», ЄДРПОУ АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 21133352, МФО: 322001.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 . 

Головуючий: В. В. Волосовський