РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2026 року 	справа № 580/12177/25 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової за участі секретаря судового засідання Д.О.Сніцар розглянув у письмовому порядку за правилами загального позовного провадження адміністративну справу №580/12177/25 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди 10, м. Хмельницький, 29013, код ЄДРПОУ 21318350), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18001, код ЄДРПОУ 21366538) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.
І. ПРОЦЕДУРА / ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ
31.10.2025 вх.№54481/25 представник позивача — адвокат Шишлюк Максим Олексійович (ордер серії ВН №1601810) у позовній заяві просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.09.2025 №231050005740 про відмову у призначенні пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з дати звернення - 18.09.2025, з урахуванням усього підтвердженого трудового стажу, зазначеного в трудовій книжці.
Ухвалою суду від 04.11.2025 прийнята позовна заява до розгляду та відкрите провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, 30.01.2026 суд здійснив перехід від спрощеного до загального провадження, 03.02.2026 закрите підготовче провадження у справі та призначений розгляд справи по суті на 17.02.2026.
03.02.2026 вх.№5324/26 та вх.№5325/26 представник позивача та представник Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подали до суду заяви про розгляд справи без участі.
17.02.2026 вх.№7947/26 представник Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подав до суду заяву про розгляд справи без участі.
ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА
В обґрунтуванні позовних вимог зазначається, що ОСОБА_1 звернувся 18.09.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058). Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (екстериторіально за принципом єдиної черги) від 25.09.2025 №231050005740 Позивачу протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком, позаяк відсутній страховий стаж, що має становити не менше 30 років (з позиції адміністративного органу страховий стаж позивача становить 15 років 6 місяців 16 днів, не зараховані періоди роботи згідно трудової книжки від 06.02.1984 НОМЕР_2 після 01.01.1992 за межами України - у республіках колишнього СРСР, з якими не укладено міжнародних угод, чинним законодавством не передбачено). Позивач вважає, що страховий стаж з 28.10.1996 до 08.06.1998 — електрозварником ручного дугового зварювання у ВАТ «Сибкомплектмонтаж» (м. Новий Уренгой, російська федерація), з 10.06.1998 до 14.07.1999 — електрозварником 5 розряду на енергодільниці у ВАТ «Уренгойнафтогазгеологія» (Ямало-Ненецький автономний округ, російська федерація), з 15.07.1999 до 01.03.2011 — електрозварником ручного дугового зварювання у ВАТ «Сибкомплектмонтаж» (м. Новий Уренгой, російська федерація), з 03.03.2011 до 30.03.2011 — електрозварником ручного дугового зварювання у ВАТ «Стройтрансгаз» (м. Новий Уренгой, російська федерація), з 17.03.2011 до 29.01.2013 — електрозварником ручного дугового зварювання у ВАТ «Сибкомплектмонтаж» (м. Новий Уренгой, російська федерація) не зараховано відповідачем через припинення участі російської федерації в Угоді, та прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», проте стаж набутий до ухвалення відповідних рішень. Представник позивача важає, що розрахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області стажу позивача здійснений помилково, що призвело до необґрунтованого, немотивованого ухвалення індивідуального акта у формі рішення про відмову у призначенні пенсії.
24.11.2025 вх.№58115/25 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи. Законодавство не має зворотної дії в часі в частині скасування вже набутих соціальних прав. Відомості про трудову діяльність позивача у спірні періоди містяться в трудовій книжці. Жодних виправлень чи недоліків записи в трудовій книжці не містять, а відповідач у своєму відзиві безпосередні записи трудової книжки не оспорював. Також зауважив, що за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на території рф, не може бути підставою для відмови позивачу у реалізації його права на пенсійне забезпечення з урахуванням страхового стажу, набутого в іншій державі.
16.02.2026 вх.№7853/26 представник позивача надав власний розрахунок: з урахуванням зарахованого стажу 15 років 6 місяців 16 днів страховий стаж 31 рік 9 місяців 12 днів (на думку позивача) відповідно до відцифрованої трудової книжки, а також повідомив: щодо періодів роботи на території російської федерації отримати підтвердження сплати страхових внесків або будь-які довідки від роботодавців неможливо, проте докази на підтвердження власних звернень не надано.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 21.11.2025 вх.№57922/25 подав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що відсутні підстави для врахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи 28.10.1996 до 08.06.1998, з 10.06.1998 до 14.07.1999, з 15.07.1999 до 01.03.2011, з 03.03.2011 до 30.03.2011, з 17.03.2011 до 29.01.2013, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 06.02.1984, оскільки стаж здобутий на території російської федерації, а відповідно до Закону України від 25.04.2024 № 367-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення» Закон доповнено статтею 24-1, згідно якої періоди трудової діяльності за межами території України зараховуються до страхового стажу, у тому числі, на пільгових умовах, особам, які проживають на території України, якщо це передбачено цим Законом або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Оскільки з 19 червня 2023 року для України припинено дію Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Спідружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, відтак, стаж роботи на території російської федерації зараховується до 31.12.1991. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та органами пенсійного забезпечення іншої держави і неможливості документального підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначенні періоди особа повідомляє про це орган Пенсійного фонду в заяві про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії. Страховий стаж ОСОБА_1 для визначення права з урахуванням пункту 3 прим 1 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІУ становить 15 років 6 місяців 16 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком, тому просив відмовити у задоволенні позову.
31.12.2025 вх.№65433/25 представник Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що спір між позивачем та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області відсутній, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області не прийнято індивідуального акта за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
18.09.2025 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058).
Заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області екстериторіально за принципом єдиної черги, за результатами розгляду заяви прийняте рішення від 25.09.2025 №231050005740 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком за відсутності підтвердженого страхового стажу, що має становити 30 років відповідно до ст. 26 Закону №1058. За результатами розгляду заяви відповідач встановив, що страховий стаж позивача становить 15 років 06 місяців 16 днів; не зараховано: періоди роботи згідно трудової книжки від 06.02.1984 НОМЕР_3 на території російської федерації з 28.10.1996 до 08.06.1998, з 10.06.1998 до 14.07.1999, з 15.07.1999 до 01.03.2011, з 03.03.2011 до 30.03.2011, з 17.03.2011 до 29.01.2013, позаяк зарахування до страхового стажу періодів роботи після 01.01.1992 за межами України - у республіках колишнього СРСР, з якими не укладено міжнародних угод, чинним законодавством не передбачено.
Позивач вважає рішення від 25.09.2025 №231050005740 протиправним та таким, що належить скасувати, тому звернувся до суду з позовом.
Розглянувши подані документи і матеріали, перевіривши повідомлені аргументи щодо обставин справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.
V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародниха договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Конституцією України передбачено (частина 2 статті 19), що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Право на соціальний захист гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Конституції України). Згідно із п. 6 ч.1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України. Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII “Про пенсійне забезпечення” (далі - Закон №1788) та Законом №1058, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Відповідно до статті 1 Закону №1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Згідно із абзацом першим частини першої статті 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 01.07.2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 30.06.2000 незалежно від перерв. Відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 40 Закону №1058 заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000 враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами. Згідно з частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій. Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, який підтверджує стаж роботи. Відповідно до статті 101 Закону №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. 
Рішення про відмову у призначенні пенсії за віком прийняте за екстериторіальним принципом відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 “Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України”, зареєстрованої в Мін`юсті 16.03.2021 за № 359/35961.
Відповідно до абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1). Відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 30.06.2000 (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо здійснити перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. Згідно із абзацами першим та другим пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала, зокрема, особа, яка звертається за пенсією. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1 під час приймання документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають. Відповідно до статті 5 Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди. Відповідно до частин другої та третьої статті 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсій на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в дію цієї Угоди. Обчислення пенсій здійснюється, виходячи із заробітної плати (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. Згідно з частинами другою та третьою статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж, що обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 належить застосуванню під час зарахування спірного стажу роботи позивача, оскільки Угода була чинною на момент набуття стажу.
У Рішенні Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009 зазначено, що конституційне право на соціальний захист не може бути поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення.
Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
01.12.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України № 2783-ІХ “Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року”, що набрав чинності 23.12.2022 яким постановлено зупинити у відносинах з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР. 29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1328 “Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення”, яка набрала чинності 02.12.2022, якою постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. З 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення.
Припинення дії міжнародного договору означає, що він втратив свою обов`язкову силу для його учасників і припинив породжувати права і обов`язки у відносинах між ними. Із припиненням міжнародного договору втрачає юридичну силу для всіх його учасників.
Верховний Суд у постанові від 03.11.2025 у справі № 560/129/24 зазначив, що на час роботи позивачки в російській федерації Україна була учасником Угоди, відтак норми Угоди застосовуються до спірних відносин. Враховуючи, що позивачка працювала на території російської федерації до набрання чинності Закону України від 1 грудня 2022 року № 2783-IX "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" (який набрав чинності 23 грудня 2022 року) її положення протиправно не були застосовані відповідачем та, як наслідок, не зараховано до страхового стажу позивачки період роботи з 1 січня до 23 травня 1992 року, з 15 січня 1993 року до 6 травня 1994 року та з 1 жовтня 1996 року до 24 березня 1997 року на території рф. Не є підставою для відмови у зарахуванні спірного стажу роботи позивача до стажу, що враховується для призначення пенсії і припинення участі російської федерації в Угоді, адже такий стаж ним набутий до прийняття відповідних нормативних актів.
Верховний Суд у справі № 560/764/21 ЄДРСР 114701403 вказав: за змістом частин першої та другої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом; п.31 відповідно до статті 1 Закону № 1058 страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону; п.32 згідно зі статтею 22 федерального закону № 167-ФЗ від 15.12.2001 «Про обов`язкове пенсійне страхування в Російській Федерації» страхувальники по відношенню до застрахованих осіб з числа іноземних громадян або осіб без громадянства, які тимчасово проживають на території Російській Федерації, сплачують страхові внески по тарифу, встановленому діючим Федеральним законом для громадян Російської Федерації на фінансування страхової частини трудових (страхових) пенсій, незалежно від року народження вказаних застрахованих осіб; п.33 відповідно до статті 2 Федерального Закону Російської Федерації № 173-ФЗ від 17.12.2001 "Про трудові пенсії в Російській Федерації", що застосовувався до 01.01.2015, страховий стаж - та, що враховується під час визначення права на трудову пенсію, сумарна тривалість періодів роботи та (або) іншої діяльності, протягом якої сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду Російської Федерації, а також інші періоди, що зараховуються до страхового стажу; п.34 згідно з частиною першою статті 10 наведеного вище Федерального Закону №173-ФЗ до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, що виконувались на території Російської Федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного Федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду Російської Федерації; п.35 під час підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, до реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального закону від 01.04.1996 № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством Російської Федерації (частина перша статті 14 Федерального Закону № 173-ФЗ); п.36 відповідно до частини другої статті 14 Федерального Закону № 173-ФЗ під час обчислення страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, після реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального Закону від 01.04.1996 № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку; п.37 Аналогічні за змістом положення щодо визначення страхового стажу, періодів роботи та (або) іншої діяльності, що включаються до страхового стажу, та правил обчислення та порядку підтвердження страхового стажу містяться і у Федеральному Законі Російської Федерації від 28.12.2013 № 400-ФЗ "Про страхові пенсії" (статті 3, 11, 14).п.38 Отже, як за законодавством України, так і за законодавством Російської Федерації обов`язковою умовою для врахування відомостей про заробітну плату під час обчислення пенсії є сплата страхових внесків за цей період до Пенсійного фонду Російської Федерації; п.39 Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 також дійшов висновку про врахування відомостей зазначених в довідках про заробітну плату, отриману в Російській Федерації, лише за умови підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд Російської Федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати.
На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його документах, та їх ведення. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17, від 18 листопада 2022 року у справі № 560/3734/22, від 04 липня 2023 року у справі № 580/4012/19. Верховний Суд у постановах від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 29 березня 2019 року у справі №548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обчислення стажу під час призначення пенсії.
Верховний Суд в постанові від 18.11.2022 за результатом розгляду справи №560/3734/22 зазначив: п.95 - основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, що законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади, тобто суд не може підміняти (у зарахуванні стажу чи призначенні пенсії) орган ПФУ, уповноважений на виконання функцій з призначення пенсій громадянам, а належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву про призначення пенсії.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846. Згідно з п. 1.8 Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі. Відповідно до п. 3.3 Порядку, орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2023 року яку залишено без змін Верховним Судом у постанові від 25 липня 2023 року у справі № 640/1873/22, відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до Пенсійного фонду України про визнання протиправними (такими, що не відповідають правовому акту вищої юридичної сили) та нечинними положення абзацу 13 пункту 4.2 та абзацу 2 пункту 4.3 Розділу IV “Приймання, оформлення і розгляд документів” Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 7 липня 2014 року) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом. За змістом частин першої та другої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Відповідно до статті 1 Закону № 1058 страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Мотиви здійснення органами публічної влади власних повноважень мають відповідати мотивам, з якими ці повноваження були надані законом. Принцип «належного врядування» не має перешкоджати органам влади виправляти ненавмисні помилки, навіть ті, яких вони припустились внаслідок недбалості (АДМІНІСТРУВАННЯ І ВИ: Посібник - принципи адміністративного права у відносинах між особами та органами публічної влади / https://rm.coe.int/handbook-administration-and-you/1680a06311).
Адміністративний орган - орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації (п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17 лютого 2022 року № 2073-IX). Письмовий адміністративний акт складається зі вступної, мотивувальної, резолютивної та заключної частин. Мотивувальна частина пояснює, чому саме таке рішення прийнято (детальні вимоги є у ст. 72 Закону № 2073). У науково-практичному коментарі до Закону України «Про адміністративну процедуру» зазначено: принципи добросовісності та розсудливості корелюються насамперед з п.5 та п.6 частини 2 ст.2 КАС України як критеріями для оцінки правомірності рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, що викладені у постановах Верховного Суду. Згідно з частиною 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, що застосовують у діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Відповідно до ч.4 ст.6 Закону України «Про адміністративну процедуру» висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх адміністративних органів, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Оцінюючи доводи та докази сторін, враховуючи правове регулювання спірних правовідносин, суд враховує, що неправомірне позбавлення особи пенсії не узгоджується з принципом правової визначеності (п.88 рішення ВС у справі №360/3611/20).
Надаючи оцінку доводам представника позивача, що за періоди роботи на території російської федерації отримати підтвердження сплати страхових внесків або будь-які довідки від роботодавців неможливо, суд зазначає про таке.
Матеріали справи не містять жодних копій звернень до колишніх роботодавців звільненого працівника про надання копій наказів, довідок, розрахункових листків, платіжних відомостей, публічної звітності, оплати листків непрацездатності та відпусток, про виконання обов`язків податковими агентами та страхувальниками за спірні періоди з метою встановлення страхового стажу.
У трудовій книжці позивача НОМЕР_2 від 06.02.1984 містяться записи №20-21 з 28.10.1996 до 08.06.1998 — електрозварником ручного дугового зварювання у ВАТ «Сибкомплектмонтаж», запис №22-23 з 10.06.1998 до 14.07.1999 — електрозварником 5 розряду на енергодільниці у ВАТ «Уренгойнафтогазгеологія», запис №24-27 з 15.07.1999 до 01.03.2011 — електрозварником ручного дугового зварювання у ВАТ «Сибкомплектмонтаж», запис №28-29 з 03.03.2011 до 30.03.2011 — електрозварником ручного дугового зварювання у ВАТ «Стройтрансгаз», запис №30-31 з 17.03.2011 до 29.01.2013 — електрозварником ручного дугового зварювання у ВАТ «Сибкомплектмонтаж».
Наявність у трудовій книжці записів не є достатньою підставою для підтвердження страхового стажу після 01.01.1993 за відсутності доказів про сплату страхових внесків. Пасивна поведінка Позивача у ненаданні відомостей про умови праці та характер виконуваної роботи, непідтвердження статусу застрахованої особи у спірні періоди не може слугувати підставою для визнання протиправної бездіяльності відповідача, який отримав для опрацювання заяву 18.09.2025.
Верховний Суд 11 вересня 2023 року у справі №420/14943/21 (адміністративне провадження №К/990/8225/23) сформулював правовий висновок про те, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять легітимну основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих заявником документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення суб?єкта владних повноважень; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, що не ґрунтуються на нормах права.
Адміністративний орган зобов`язаний обґрунтувати адміністративний акт, що може негативно вплинути на особу. У такому акті мотивувальна частина має надати можливість особі зрозуміти підстави та причини прийняття саме такого рішення. Покликання відповідача на те, з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, тому до страхового стажу громадянам, які працювали на території російської федерації, відповідно до Законом України №1058 зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР до 31.12.1991 суд оцінює критично, що свідчить про помилковість і немотивованість індивідуального акта для розуміння подальшого моделювання поведінки заявника, та відхиляє як необгрунтовані, позаяк згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, що обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність (після реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального Закону від 01.04.1996 № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку. Аналогічні за змістом положення щодо визначення страхового стажу, періодів роботи та (або) іншої діяльності, що включаються до страхового стажу, та правил обчислення та порядку підтвердження страхового стажу містяться і у Федеральному Законі Російської Федерації від 28.12.2013 № 400-ФЗ "Про страхові пенсії" (статті 3, 11, 14).
Припинення з 01.01.2023 російською федерацією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, не може бути підставою для відмови у зарахуванні страхового стажу позивача, позаяк ч. 2 ст. 13 Угоди передбачає, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Денонсація Угоди від 13.03.1992 російською федерацією означає, що вказана Угода припинила породження зобов`язань російської федерації у майбутньому, але не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників цієї Угоди, що виникли у результаті її виконання, - вони зберігаються і після припинення вказаної Угоди.
Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на таке. 
Зважаючи на те, що прийняте рішення від від 25.09.2025 №231050005740 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області є немотивованим і нелогічним, що прийняте без всебічного, повного та об`єктивного розгляду, без дотримання ч.4 ст.6 Закону України «Про адміністративну процедуру» під час адміністративної процедури та належної перевірки поданих позивачем документів до заяви (з розпискою) ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком під час оцінки стажу згідно із записами у трудовій книжці без сприяння і розяснення про отримання підтвердження статусу застрахованої особи у спірні періоди у контексті сплати страхових внесків колишніми роботодавцями та у межах дії Угоди, тому ухвалений без обґрунтування підстав та без урахування усіх обставин індивідуальний акт є незрозумілим для подальшого моделювання поведінки позивачем.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення порушеного права особи і вправі обрати найбільш ефективний спосіб захисту такого права, який відповідає характеру порушення з урахуванням обставин конкретної справи, однак, перебирання непритаманних суду повноважень суб`єкта владних повноважень неможливе за відсутності всіх умов, необхідних для втручання у дискреційні повноваження відповідного суб`єкта. 
Суд доходить висновку за результатом перевірки доводів сторін, що відповідач Головне управління ПФУ в Хмельницькій області немотивовано, передчасно і неправомірно ухвалив управлінське рішення - протиправно відмовив позивачу (відмова відповідача не ґрунтується на чинному законодавстві) під час розгляду заяви від 18.09.2025 про призначення пенсії за віком, тому суд визнає немотивовану відмову (без повідомлення про надання яких саме документів для підтвердження саме страхового стажу, без рекомендацій про надання архівних довідок, публічної звітності роботодавців як податкових агентів і страхувальників стосовно позивача, доказів про нарахування соціального внеску, надання копій наказів про прийняття і звільнення на роботу; відомостей про проходження інструктажів та медичних оглядів), тому індивідуальний акт у формі рішення від 25.09.2025 №231050005740 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком належить скасувати.
Надаючи оцінку необгрунтованій (у контексті самостійного способу захисту відповідно до п.2 ч.1 ст.5 КАС України) позовній вимозі зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 усього підтвердженого трудового стажу, зазначеного в трудовій книжці належить відмовити як передчасній до розгляду заяви від 18.09.2025 відповідачем з дотриманням принципів належного/ доброго врядування під час здійснення адміністративної процедури, позаяк відповідно до правил правозастосування суд не може підмінити рішення суб`єкта публічної адміністрації - виконувати повноваження органу ПФУ, що закріплені законодавством.
З урахуванням повноважень суду відповідно до ч.3 ст.245 КАС України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії.
За встановлених обставин справи (відсутності довідок (архівних, бухгалтерських) та відомостей від роботодавців/правонаступників про нараховану заробітну плату, утримані податки податковими агентами і сплату страхових внесків страхувальниками з 28.10.1996 до 08.06.1998 ВАТ «Сибкомплектмонтаж» (м. Новий Уренгой), з 10.06.1998 до 14.07.1999 ВАТ «Уренгойнафтогазгеологія» (Ямало-Ненецький автономний округ), з 15.07.1999 до 01.03.2011 ВАТ «Сибкомплектмонтаж» (м. Новий Уренгой), з 03.03.2011 до 30.03.2011 ВАТ «Стройтрансгаз» (м. Новий Уренгой), з 17.03.2011 до 29.01.2013 ВАТ «Сибкомплектмонтаж» (м. Новий Уренгой)), перевірених доводів та оцінених доказів, зважаючи на нетотожність змісту трудового і страхового стажу та з огляду на висновки Верховного Суду у справі № 560/764/21 ЄДРСР 114701403 суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги зобов`язального характеру про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з дати звернення - 18.09.2025, з урахуванням усього підтвердженого трудового стажу, зазначеного в трудовій книжці.
Відповідно до повноважень відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо обставин розгляду заяви позивача від 18.09.2025 про призначення пенсії за віком, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту права позивача на пенсійне забезпечення та права бути почутим необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву позивача від 18.09.2025 про призначення пенсії за віком з урахуванням підходів клієнтоорієнтованого сервісу, висновків Верховного Суду  у справі № 560/764/21 ЄДРСР 114701403 з дотриманням вимог ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.4 ст.6 Закону України «Про адміністративну процедуру» із урахуванням оцінки, наданої судом у рішенні.
Суд не встановив протиправної бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у спірних правовідносинах під час опрацювання звернення Позивача із заявою від 18.09.2025, що розглянута іншим територіальним оргом ПФУ у межах адміністративної процедури.
VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. 
Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд не включає до складу судових витрат, що належать розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Враховуючи, що позивач сплатив 968,96 грн (квитанція від 31.10.2025 №TS7Z-4F4L-22SE), позовні вимоги задоволено частково, наявні підстави для стягнення витрат зі сплати судового збору у сумі 484,48 грн.
Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.09.2025 №231050005740 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву від 18.09.2025 ОСОБА_1 із урахуванням оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди 10, м. Хмельницький, 29013, код ЄДРПОУ 21318350) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 коп.
Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо у судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21.
Копію рішення направити сторонам справи:
позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];
відповідачі:
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області [вул. Гната Чекірди 10, м. Хмельницький, 29013, код ЄДРПОУ 21318350];
Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області [вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18001, код ЄДРПОУ 21366538].
Рішення суду складене 17.02.2026.

Суддя 	Лариса ТРОФІМОВА