КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2026 року Київ справа №320/55046/24
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» (ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ», товариство, платник податків) звернулось до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (ГУ ДПС у м. Києві, податковий орган, контролюючий орган).
Просили визнати протиправними та скасувати прийняті ГУ ДПС у м. Києві податкові повідомлення-рішення від 30.10.2024 № 01247330702, № 01247310702, № 01247400702 та № 01247260702.
Ухвалою суду від 11.12.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 21.01.2025.
У подальшому засідання призначалися на 08.05.2025, 31.07.2025, 04.09.2025.
У судовому засіданні 04.09.2025 протокольною ухвалою закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 30.09.2025.
30.09.2025 розпочато судовий розгляд справи по суті, представники сторін надали пояснення, підтримали свої позиції, викладені у заявах по суті вимог, і після стадії дослідження доказів, з урахуванням думки сторін, суд протокольною ухвалою перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні.
Позовні вимоги, з урахуванням додатково наданих пояснень, обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі необґрунтованих висновків акта перевірки від 26.09.2024 № 107642/5/26-15-07-02-04-03/37724040 про допущення позивачем наступних порушень:
- відображення у податковому обліку операцій з придбання сої у ТОВ «АГРАРНА ГІЛЬДІЯ», за відсутності у останнього можливості здійснити відповідні поставки, що вказує про безоплатне отримання ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» такого товару;
- ненарахування податкових зобов`язань у зв`язку із списанням пального та придбанням послуг у ПрАТ «Делойт енд Туш ЮСК» та ТОВ «ДЕНЗА КОНСТРАКШЕН», щодо яких не підтверджено використання у господарській діяльності;
- не нараховано податкові зобов`язання та зареєстровані податкові накладні щодо операцій з придбання товарів, які не використовувалися в господарській діяльності.
Позивач наголошує, що висновки перевірки про завищення витрат та податкового кредиту за наслідком відображення у податковому обліку господарських операцій з ТОВ «АГРАРНА ГІЛЬДІЯ» необґрунтовані, адже вказані операції підтверджені належним чином оформленими первинними документами, пов`язані із господарською діяльністю позивача та мають економічний зміст, а доводи відповідача щодо нереальності таких операцій зводяться до припущень та спростовуються наданими позивачем поясненнями та доказами.
Зауважили, що діючим законодавством не встановлено обов`язкової форми акта списання паливно-мастильних матеріалів; при цьому, операції зі списання пального пов`язані із господарською діяльністю ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ», яке має виробничі підрозділи в Житомирській та Вінницькій областях, взаємодіє зі значною кількістю контрагентів та партнерів, а отже поїздки працівників легковими автомобілями є необхідною умовою раціонального та ефективного ведення господарської діяльності.
Пояснили, що придбання аудиторських послуг у ПрАТ «Делойт енд Туш ЮСК» також безпосередньо пов`язане із господарською діяльністю ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ», яке зобов`язане згідно із умовами підписаних нею кредитних договорів з банківськими установами України, зокрема, АТ «АЛЬФА-БАНК», щорічно надавати консолідовану фінансову звітність по групі юридичних осіб, до якої входить позичальник, підтверджену аудитом, а також іншу інформацію, необхідну банку, для оцінки фінансового стану такої групи юридичних осіб. Компанія є холдинговою компанією по відношенню до решти українських компаній групи, і відтак саме вона проводить усі переговори від імені та в інтересах українських компаній групи як з фінансовими установами, так і з ключовими українським та міжнародними постачальниками та покупцями. Так, відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 506 за січень 2012 року - грудень 2017 року саме ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» залучав позику у валюті в розмірі 22 200 000 доларів США для розвитку та розширення господарської діяльності, а контроль використання значної позики потребує окремих інструментів аналізу з боку позикодавців, в тому числі і у вигляді аудиту консолідованої звітності.
Також позивач вказав, що проєктна документація, отримана від ТОВ «ДЕНЗА КОНСТРАКШЕН», розроблялася на замовлення ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» для облаштування офісного приміщення з подальшим розміщенням офісу товариства за адресою: м. Київ, вул. Амурська, 6-Л, офіс №5-601, 6 поверх. Однак, будівля офісу не була введена в експлуатацію належним чином, що було обґрунтовано забороною використання приміщень за таким цільовим призначенням. У той же час, потреба у покращенні умов перебування персоналу та зміні офісу для останнього залишається актуальною, вказаний проєкт буде реалізовано при плануванні дизайну нового офісного приміщення для розміщення ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ».
Зазначали, що оскільки ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» використовувало для власної господарської діяльності придбане у постачальників пальне та висновок аудиту консолідованої фінансової звітності ПрАТ «Делойт енд Туш ЮСК», а проєктна документація ТОВ «ДЕНЗА КОНСТРАКШЕН» буде використана ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» в майбутньому у господарській діяльності, позивач не зобов`язаний був реєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПЗ) податкові накладні по відповідних операціях.
До суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого у задоволенні позову просили відмовити. 
Наголосили на тому, що у ході перевірки встановлено формування позивачем витрат податкового кредиту за операціями із ТОВ «АГРАРНА ГІЛЬДІЯ» щодо яких відсутнє належне документальне підтвердження, оскільки у ході перевірки не підтверджено наявності реальної можливості здійснити такі операції, адже:
- згідно із даними звіту про нарахування єдиного внеску у ТОВ «АГРАРНА ГІЛЬДІЯ» працює одна особа (директор), заробітна плата якого складає 5 000 грн; 
- відсутня звітність про наявність у ТОВ «АГРАРНА ГІЛЬДІЯ» власних або орендованих земельних ділянок;
- за даними ЄРПН постачальником сої на адресу ТОВ «АГРАРНА ГІЛЬДІЯ» є АТ «УКРТРАНСГАЗ», видом діяльності якого є трубопровідний транспорт;
- в ЄРПН відсутня інформація про придбання АТ «УКРТРАНСГАЗ» сої врожаю 2020 року.
Враховуючи оприбуткування ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» товару з його подальшою реалізацією, відповідні товари було отримано ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» від інших постачальників на безоплатній основі.
Також у ході перевірки встановлено, що ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» в бухгалтерському обліку здійснювало списання вартості паливно-мастильних матеріалів (ПММ) на підставі актів списання ПММ (подорожнього листа службового легкового автомобіля).
Разом із цим, надані до перевірки документи не містять даних щодо змісту господарської операції, зокрема, щодо маршруту, часу використання автомобіля в межах робочого графіку підприємства, будь-якої іншої інформації, що вказує на використання ППМ в межах господарської діяльності ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ».
Вказали, що за приписами частини першої статті 12 Закону України № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (Закон № 996-ХІV) підприємства, які контролюють інші підприємства (материнські підприємства), крім фінансових звітів про власні господарські операції, складають та подають консолідовану фінансову звітність групи відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів.
У відповідності до Міжнародного стандарту фінансової звітності 10 «Консолідована фінансова звітність» суб`єкт господарювання, який є материнським підприємством, подає консолідовану фінансову звітність.
Підкреслили, що ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» не є материнською компанією групи компаній. Крім того, посилання позивача на необхідність придбання відповідних послуг у ПрАТ «Делойт енд Туш ЮСК» з огляду на відповідні положення кредитних договорів є безпідставними, адже у ході перевірки не встановлено наявності діючих таких договорів. Оскільки не встановлено факту використання позивачем офісних приміщень за адресою: Україна, місто Київ, вул. Амурська, 6-Л, офіс №5-601, 6 поверх, придбання позивачем послуг у ТОВ «ДЕНЗА КОНСТРАКШЕН» щодо розробки проєктної документації на вказані приміщення не пов`язане із господарською діяльністю ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ».
Пояснили, що на вказані операції, не пов`язані із господарською діяльністю ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ», позивачем не нараховано податкові зобов`язання, не складено та не зареєстровано зведені податкові накладні.
Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ГУ ДПС у м. Києві проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2017 по 30.06.2024, валютного за період 01.10.2017 по 30.06.2024, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2017 по 30.06.2024 та іншого законодавства документ за відповідний період, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.
За результатами перевірки ГУ ДПС у м. Києві складено акт № 107642/5/26-15-07-02-04-03/37724040 від 26.09.2024 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» (код ЄДРПОУ 37724040), у якому зафіксовано порушення ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» вимог:
- пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України № 2755-VI (ПК України), в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком за півріччя 2024 року у сумі 10 858 466 грн;
- пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.3, 198.5 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201, пункту 89 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 3513 315 грн, у тому числі: за вересень 2019 року у сумі 262 690 грн; за жовтень 2019 року у сумі 343 030 грн; за листопад 2019 року у сумі 159 481 грн; за грудень 2019 року у сумі 17 448 грн; за січень 2020 року у сумі 16 340 грн; за лютий 2020 року у сумі 64 608 грн; за березень 2020 року у сумі 15 429 грн; за квітень 2020 року у сумі 12 793 грн; за червень 2020 року у сумі 30 664 грн; за травень 2021 року у сумі 241 484 грн; за червень 2021 року у сумі 556 580 грн; за липень 2021 року у сумі 471 794 грн; за серпень 2021 року у сумі 641 121 грн; за вересень 2021 року у сумі 19 986 грн; за червень 2024 року у сумі 659 867 грн;
- пункту 198.5 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України, в результаті чого завищено податок на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню в періоді, що перевірявся, на загальну суму 35 703 грн, у тому числі за листопад 2020 року на суму 35 703 грн;
- пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України, пункту 89 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, щодо відсутності реєстрації податкових накладних за жовтень 2017 року; за листопад 2017 року; за грудень 2017 року; за січень 2018 року; за лютий 2018 року; за березень 2018 року; за квітень 2018 року; за травень 2018 року; за червень 2018 року; за липень 2018 року; за серпень 2018 року; за вересень 2018 року; за жовтень 2018 року; за листопад 2018 року; за грудень 2018 року; за січень 2019 року; за лютий 2019 року; за березень 2019 року; за квітень 2019 року; за травень 2019 року; за червень 2019 року; за липень 2019 року; за серпень 2019 року; за вересень 2019 року; за жовтень 2019 року; за листопад 2019 року; за грудень 2019 року; за січень 2020 року; за лютий 2020 року; за березень 2020 року; за квітень 2020 року; за травень 2020 року; за червень 2020 року; за липень 2020 року; за серпень 2020 року; за вересень 2020 року; за жовтень 2020 року; за листопад 2020 року; за грудень 2020 року; за січень 2021 року; за лютий 2021 року; за березень 2021 року; за квітень 2021 року; за травень 2021 року; за червень 2021 року; за липень 2021 року; за серпень 2021 року; за вересень 2021 року; за жовтень 2021 року; за листопад 2021 року; за грудень 2021 року; за січень 2022 року; за лютий 2022 року; за березень 2022 року; за квітень 2022 року; за травень 2022 року; за червень 2022 року; за липень 2022 року; за серпень 2022 року; за вересень 2022 року; за жовтень 2022 року; за листопад 2022 року; за грудень 2022 року; за січень 2023 року; за лютий 2023 року; за березень 2023 року; за квітень 2023 року; за травень 2023 року; за червень 2023 року; за липень 2023 року; за серпень 2023 року; за вересень 2023 року; за жовтень 2023 року; за листопад 2023 року; за грудень 2023 року; за січень 2024 року; за лютий 2024 року; за березень 2024 року; за квітень 2024 року; за травень 2024 року; за червень 2024 року;
- пунктів 103.2, 103.4, 103.5 статті 103, підпункту 141.4.2. пункту 141.4 статті 141 ПК України, в результаті чого занижено ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» податок на прибуток іноземних юридичних осіб на загальну суму 60 756 грн, у тому числі 2023 рік 35 382 грн, І півріччя 2024 року - 25 374 грн;
- пункту 46.1 статті 46 ПК України, в частині неподання додатку ПН до декларації з податку на прибуток підприємства за 2023 рік, за 1 півріччя 2024 року.
- підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14, пункту 54.2 статті 54, підпунктів 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті 168, пункту 176.2 статті 176 та пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, в результаті чого підприємством занижено зобов`язання по сплаті до бюджету податку на доходи фізичних осіб в періоді, що перевірявся на загальну суму 3614,04 грн;
- підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14, пункту 54.2 статті 54, підпунктів 168.1.1, 168.1.2 статті 168, пункту 176.2 статті 176 та пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, в результаті чого занижено зобов`язання по сплаті до бюджету військового збору на загальну суму 301,17 грн.
09.10.2024 позивачем було подано заперечення на акт перевірки, за результатами розгляду яких висновки акта перевірки викладено в новій редакції (внесено виключно технічні правки), але в цілому заперечення залишено повністю без задоволення.
30.10.2024 на підставі вказаних висновків перевірки ГУ ДПС у м. Києві прийнято наступні податкові повідомлення рішення:
- № 01247330702 форми «П», яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за півріччя 2024 року у сумі 10 858 466 грн;
- № 01247310702 форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 3 513 315 грн та нараховано штраф у розмірі 878 330,00 грн;
- № 01247400702 форми «В1», яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 35 703,00 грн та застосовано штраф у розмірі 8 926,00 грн;
- № 01247260702 форми «ПН», яким позивача попереджено про необхідність скласти та зареєструвати податкові накладні та застосовано штраф у сумі 228 057,00 грн.
Позивач вважає, що висновки перевірки необґрунтовані, а прийняті на підставі таких висновків рішення – протиправні та підлягають скасуванню, тому і звернувся до суду із вказаним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить із такого.
Так, з`ясовано, що підставою для прийняття податкового повідомлення рішення від 30.10.2024 № 01247330702 форми «П», яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за півріччя 2024 року у сумі 10 858 466 грн, а також податкового повідомлення-рішення від 30.10.2024 № 01247310702 форми «Р» у частині збільшення суми грошового зобов`язання ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» за платежем податок на додану вартість в розмірі 1 691 658 грн та нарахування штрафу в сумі 422 915 грн, слугував висновок перевірки про те, що ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» задокументовано придбання у ТОВ «АГРАРНА ГІЛЬДІЯ» сої у кількості 700,546 тон на загальну суму 10 858 465,80 грн, у тому числі ПДВ 1 809 744 грн, яку ТОВ «АГРАРНА ГІЛЬДІЯ» не могло поставити ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ», а отже такий товар було отримано ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» від інших постачальників на безоплатній основі. Підсумовано, що ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» зобов`язано було включити у 2020 році до складу доходу суму 10 858 466 грн, а також безпідставно сформувало податковий кредит у сумі 1 809 744 грн.
Згідно із підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
За визначенням у підпункті 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, яких відбувається формах, здійснених для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталі (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником.
Згідно із пунктом 6 П(С)БО № 16 «Витрати» витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства, за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
У відповідності із пунктом 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;
в) ввезення товарів на митну територію України;
г) вивезення товарів за межі митної території України;
е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Пунктом 188.1 статті 188 ПК України встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.
За положеннями пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно із пунктом 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу –
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. 
За нормами підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно із пунктом 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України).
За приписами пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
У силу вимог пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Підпунктом 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий вищевказаної правової норми).
За визначенням у статті 1 Закону №996-XIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно із частиною першою статті 9 Закону №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За змістом частини другої статті 9 Закону № 996-ХIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Правилу цієї норми Закону № 996-ХIV кореспондує зміст пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (Положення № 88).
Відтак підтвердженням господарської операції виходячи з визначення Закону №996-ХIV є саме рух матеріальних активів та коштів між контрагентами, натомість первинна документація є відображенням такої операції.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими відповідно до вимог частини другої статті 9 Закону № 996-ХIV та пункту 2.4 Положення № 88 первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Отже, будь-який документ, виданий від імені суб`єкта господарювання (платника податків), що не був позбавлений відповідного статусу на час складення цього документа, має силу первинного документа та згідно зі статтею 44 ПК України та статтею 9 Закону №996-ХIV підтверджує дані податкового обліку суб`єкта господарювання та/або його контрагентів у тому разі, якщо цей документ містить, зокрема: достовірні дані про фактично здійснену господарську операцію та відображає її економічну суть; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Водночас інший платник податків під час використання такого документа у своєму податковому обліку повинен діяти розумно, добросовісно та з належною обачністю, а також не мати достатніх підстав для сумніву в достовірності даних, внесених до відповідного документа своїм контрагентом, у тому числі стосовно даних щодо можливих дефектів правового статусу такого контрагента, а також щодо підпису та інших засобів ідентифікації представників контрагента, які брали участь у господарській операції.
Порушення, допущені одним платником податків, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків; чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів; так само невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.
З огляду на викладене, платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Отже, якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.
Вказані висновки висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19.
Судом встановлено, що 06.11.2020 між ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДІНГ» та ТОВ «АГРАРНА ГІЛЬДІЯ» укладено договір купівлі продажу зерна № 35 на постачання сої українського походження, врожаю 2020 року, у кількості орієнтовано 700,546 т.
06.11.2020 ТОВ «АГРАРНА ГІЛЬДІЯ» на виконання вказаного договору поставило ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДІНГ» сою за видатковою накладною № 1 у кількості 45,711 т на суму 708 520,68 грн, у т. ч. ПДВ 118 086, 78 грн, та за видатковою накладною № 2 у кількості 654,835 т на суму 10 149 945,12 грн, у т.ч. ПДВ 1 691 657,52 грн.
Розрахунок за вказані поставки проведено відповідно до платіжних інструкцій № 767 від 10.11.2020 на суму 566 816,54 грн, у т.ч. ПДВ 94 469,42 грн, № 768 від 10.11.2020 на суму 8 119 956,10 грн, у т.ч. ПДВ 1 353 326 грн; № 863 від 16.12.2020 на суму 2029 989,02 грн, у т.ч. ПДВ 338 331,50 02 грн, № 864 від 16.12.2020 на суму 141 704,14 грн, у т.ч. ПДВ 23 617,36 грн.
За фактами вказаних поставок ТОВ «АГРАРНА ГІЛЬДІЯ» складені та зареєстровані в ЄРПН податкові накладні від 06.11.2020 № 1 та № 2 на вказані суми та обсяги поставок за видатковими накладними від 06.11.2020 № 1 та № 2.
30.09.2020 між ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» (Поклажодавець) та ТОВ «СІГНЕТ-ЦЕНТР» (Зерновий склад) укладено договір складського зберігання зерна № 27.
06.11.2020 Зерновий склад прийняв на зберігання від ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» переоформлену з ТОВ «АГРАРНА ГІЛЬДІЯ» сою у кількості 700 546 т, що підтверджується актомами прийому-передачі від 06.11.2020 та складськими квитанціями на зерно від 06.11.2020 № 7462 та № 7463.
Позивач пояснив, що придбана ТОВ «АГРАРНА ГІЛЬДІЯ» за вказаними операціями соя використана у його господарській діяльності, шляхом подальшого продажу компанії Agrooiltrade OU (номер компанії 14009393), згідно контракту № 1210-2 від 10.12.2020 та експортована за ВМД № UA100530/2020/064488 від 24.12.2020.
З урахуванням наведеного суд вважає, що вказані операції між ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДІНГ» та ТОВ «АГРАРНА ГІЛЬДІЯ» підтверджені належними первинними документами, які розкривають якісні та кількісні характеристика відображених у них операцій.
У свою чергу відповідач стверджує про відсутність належного документальне підтвердження, адже у ході перевірки не підтверджено наявності реальної можливості здійснити такі операції, оскільки:
- згідно із даними звіту про нарахування єдиного внеску у ТОВ «АГРАРНА ГІЛЬДІЯ» працює одна особа (директор), заробітна плата якого складає 5 000 грн; 
- відсутня звітність про наявність у ТОВ «АГРАРНА ГІЛЬДІЯ» власних або орендованих земельних ділянок;
- за даними ЄРПН постачальником сої на адресу ТОВ «АГРАРНА ГІЛЬДІЯ» є АТ «УКРТРАНСГАЗ» видом діяльності якого є трубопровідний транспорт;
- в ЄРПН відсутня інформація про придбання АТ «УКРТРАНСГАЗ» сої врожаю 2020 року.
Разом з цим, Верховний Суд у постанові від 01.02.2023 у справі №300/1753/21 зазначив, що правовідносини контрагента з третіми особами в ланцюгах постачання, з якими платник не вступав у господарські відносини, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин з безпосередніми контрагентами. 
У постанові від 23.05.2023 у справі №360/1283/20 Верховний Суд зауважив, що покликання на недотримання контрагентами податкового законодавства не може слугувати одноосібною підставою для позбавлення платника податкової вигоди, оскільки відповідальність настає лише в разі доведення податковим органом недобросовісності дій платника, наміру останнього отримати необґрунтовану податкову вигоду шляхом змови та здійснення узгоджених, взаємозалежних, необумовлених ринковими механізмами дій суб`єктів (юридичних або фізичних осіб), які керовані єдиним органом або особою з метою досягнення вигідних результатів для одного з суб`єктів оподаткування.
За змістом постанови Верховного Суду від 19.06.2023 у справі №813/4501/13-а узагальнена податкова інформація, зроблена за результатами податкового контролю щодо господарської діяльності контрагентів платника в контексті оцінки реальності господарських операцій не відповідає критерію юридичної значущості та не є допустимим і достовірним доказом у розумінні процесуального закону.
Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі №804/4940/14 зазначив, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки зокрема залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).
При цьому, відсутність достатніх (саме на думку контролюючого органу) матеріальних та трудових ресурсів не може беззаперечно свідчити про невиконання цими суб`єктами договірних зобов`язань.
Відсутність у контрагента добросовісного платника податку матеріальних та трудових ресурсів, не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем (постанова Верховного Суду від 01.10.2019 у справі №804/9072/16).
Необхідно зауважити, що залучення ресурсів для надання послуг позивачу могло відбуватись без оформлення трудових відносин з працівниками та без укладання відповідних цивільно-правових договорів, зокрема, й щодо придбання матеріального втілення результатів надання таких послуг. У такому разі може йти мова про порушення контрагентами позивача вимог законодавства при оформленні відносин з отримання певних ресурсів.
Таким чином, суд вважає недоведеними висновки відповідача про нереальність вказаних господарських операцій між ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДІНГ» та ТОВ «АГРАРНА ГІЛЬДІЯ», а наявні матеріали справи та встановлені обставини свідчать про протилежне.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків перевірки про нереальність господарських операцій між ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДІНГ» та ТОВ «АГРАРНА ГІЛЬДІЯ», що свідчить про протиправність та необхідність скасування податкового повідомлення-рішення від 30.10.2024 № 01247330702 форми «П», а також податкового повідомлення рішення від 30.10.2024 № 01247310702 форми «Р» у частині збільшення суми грошового зобов`язання ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» за платежем податок на додану вартість в розмірі 1 691 658 грн та нарахування штрафу в сумі 422 915 грн.
З`ясовано, що підставою для прийняття податкового повідомлення рішення від 30.10.2024 № 01247310702 форми «Р» у частині збільшення суми грошового зобов`язання ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» за платежем податок на додану вартість в розмірі 1 821 657 грн та нарахування штрафу в сумі 455 414 грн, а також повідомлення рішення від 30.10.2024 № 01247400702 форми «В1» слугував висновок перевірки про те, що ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» не компенсувало податковий кредит за придбання ПММ та робіт (послуг), які були використані не в господарській діяльності, шляхом нарахування відповідних податкових зобов`язань з ПДВ, а саме за операціями із:
- списання придбаних ПММ на суму ПДВ 1 584 502,00 грн;
- придбання послуг у ПрАТ «Делойт енд Туш ЮСК» на загальну суму ПДВ 223 091 грн та робіт у ТОВ «ДЕНЗА КОНСТРАКШЕН» на суму ПДВ 49 767,00 грн.
Згідно із підпунктом «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Як визначено у підпункті 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Позивач вказує, що факт використання палива в господарських цілях підтверджується наданими до перевірки актами на списання пального. У якості доказів придбання та наступного використання пального у своїй господарській діяльності, ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» надавало копії фіскальних чеків. Також відповідачу надано до перевірки наказ ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» від 12.12.2003 року № 24 «Про встановлення норм місячного пробігу службових та залучених автомобілів» та звіти по пробігу службових авто за увесь період, який перевірявся.
При цьому, позивач наголошує на тому, що діючим законодавством не встановлено обов`язкової форми акта списання ПММ та обов`язкового оформлення подорожніх листів. В акті перевірки відсутні посилання на належні та допустимі докази, які дають підстави вважати, що ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» у періоді, який перевірявся, використовував автомобілі та списував пальне не для провадження своєї фінансово-господарської діяльності.
Також в обґрунтування своєї позиції посилається на постанову Верховного Суду від 09.03.2021 у справі № 160/3026/19, у якій Верховний Суд зауважив, що наявні фіскальні чеки на придбання пального та акти списання пального, тобто наявний документально підтверджений ланцюг використання основних засобів на виробництві при здійсненні господарської діяльності.
Разом з цим, у вказаній постанові Верховний Суд наголосив на тому, що витрати на придбання паливно-мастильних матеріалів ураховуються при визначенні фінансового результату у разі їх підтвердження належним чином оформленими первинними документами.
За змістом постанови Верховного Суду від 09.03.2021 у справі №160/3026/19 позивач придбавав у постачальників штрих-картки, за пред`явленням яких здійснювався відпуск пред`явнику нафтопродуктів на автозаправних станціях надавача штрих-карток. Штрих-картки передавались позивачем своїм працівникам для заправки орендованих автомобілів для переїзду орендованими автомобілями для потреб підприємства. Використання особами штрих-карток підтверджується наявними в матеріалах справи звітами про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, посвідченнями на відрядження. Відповідно до фіскальних чеків, водії, яким було видано штрих-картки здійснювали їх використання для заправки пальним службових - орендованих автомобілів позивача. Фіскальні чеки долучались до звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт.
Не заперечуючи вказаний висновок про те, що витрати на придбання паливно-мастильних матеріалів ураховуються при визначенні фінансового результату у разі їх підтвердження належним чином оформленими первинними документами, суд зауважує, що обставини цієї справи не релевантні із обставинами справи №160/3026/19.
Так, зміст вказаної постанови свідчить, що позивачем подані фіскальні чеки на придбання пального та акти списання пального, які у сукупності з іншими документами (журнали контролю використання паливно-мастильних матеріалів водіями, звітами про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, посвідченнями на відрядження) підтверджую використання позивачем дизельного палива у своїй господарській діяльності.
Слід зауважити, що у постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі №280/3292/20 вказав, що із долучених до матеріалів справи первинних документів (фіскальних чеків, затверджених норм витрат дизельного палива, актів списання дизельного палива) суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок, що вказані документи в своїй сукупності не можуть вважатися належними доказами підтвердження придбання та використання позивачем дизельного палива у своїй господарській діяльності.
Тобто, сама лише наявність фіскальних чеків, затверджених норм витрат дизельного палива та актів списання дизельного палива не свідчить про використання позивачем ПММ у своїй господарській діяльності.
У справі, що розглядається, в якості доказів використання ПММ у господарській діяльності надані:
- наказ ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» від 12.12.2003 № 24 «Про встановлення норм місячного пробігу службових та залучених автомобілів» з додатками;
- акти списання ПММ;
- фіскальні чеки на придбання пального.
Водночас, вказаний наказ встановлює та затверджує місячні норми пробігу службових автомобілів, однак не підтверджує використання таких автомобілів.
До позовної заява додана таблиця зі списком автомобілів, водіїв, даних про фактичний пробіг за місяць. Однак, така таблиця не містить: даних про дату і місця її складання; назву підприємства, від імені якого її складено; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відсутність таких даних, в силу Закону № 996-ХIV та Положення № 88, унеможливлює віднесення такої таблиці до первинних документів.
В актах списання ПММ не наведена інформація щодо маршруту, часу використання автомобіля в межах робочого графіку підприємства, будь-якої іншої інформації, що вказує на використання ПММ в межах господарської діяльності. В актах списання відсутня будь-яка інформація щодо здійснених протягом місяця поїздок, зазначено лише інформацію щодо показників спідометра і витрат пального.
Крім того, в актах списання ПММ зазначено, що режим роботи водія: цілодобово в робочі та неробочі дні. Час у наряді, визначений в актах списання, відповідає загальній кількості годин у місяці. З огляду на об`єктивну неможливість використання автомобіля цілодобового протягом місяця, інформацію у таких актах належить сприймати критично.
Подані позивачем документи як окремо, так і в сукупності не пояснюють на підставі яких первинних документів складались щомісячні акти списання ПММ та яким чином підтверджуються вказані у них дані.
Відтак, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем документи підтверджують факти придбання та списання ПММ, однак не містять даних (реквізитів), які б розкривали зміст господарської операції для цілей податкового обліку. Як наслідок, позивач був зобов`язаний компенсувати податковий кредит, нарахований при придбанні таких ПММ, шляхом нарахування відповідних податкових зобов`язань.
Встановлено, що згідно із договором про надання аудиторських послуг від 08.02.2016 №Aud/2016/38064, укладеному між ПрАТ «Делойт енд Туш ЮСК» (Виконавець) та ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» (Замовник) і акта приймання передачі послуг від 02.05.2018 № 8800000816, ПрАТ «Делойт енд Туш ЮСК» надало ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» послуги аудиту, що складається із консолідованої фінансової звітності групи компаній, консолідованого звіту про фінансовий стан на 31 грудня 2017 року та відповідних консолідованих звітів про прибуток або збиток та інший сукупний дохід, зміни у власному капіталі та рух грошових коштів за рік, який закінчився 31 грудня 2017 року, підготовлених до Міжнародних стандартів фінансової звітності, на загальну суму 1 338 550,01 грн, в тому числі ПДВ 223 091,67 грн.
Позивач вказав, що висновок аудиту консолідованої фінансової звітності, наданий ПрАТ «Делойт енд Туш ЮСК», був замовлений ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» у межах та з метою його використання саме у власній господарській діяльності ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ». Позивач зобов`язаний згідно з умовами підписаних кредитних договорів з банківськими установами України, зокрема АТ «АЛЬФА-БАНК», щорічно надавати консолідовану фінансову звітність по групі юридичних осіб, до якої входить позичальник, підтверджену аудитом, а також іншу інформацію, необхідну банку, для оцінки фінансового стану такої групи юридичних осіб. Це є прямою вимогою банку, пов`язаною з відкриттям та продовженням кредитної лінії для Компанії згідно Договору про відкриття кредитної лінії №70-МВ/21, укладеному між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» 05.08.2021, згідно якого Компанії було відкрито мультивалютну відновлювану кредитну лінію з граничним розміром кредиту у 70 000 000 грн. Ця ж фінансова звітність необхідна Компанії для проведення будь-яких переговорів щодо залучення боргового фінансування, які щорічно проводяться нею з українськими фінансовими установами, а також для проходження щорічних аудитів у системних контрагентів, зокрема провідних міжнародних зернотрейдерів та постачальників агрохімії та агротехніки.
Позивач зауважив, що відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 506 за січень 2012 року - грудень 2017 року, ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» залучало позику у валюті в розмірі 22 200 000 доларів США для розвитку та розширення господарської діяльності. Контроль використання значної позики потребує окремих інструментів аналізу з боку позикодавців, в тому числі і у вигляді аудиту консолідованої звітності.
Враховуючи наведене, позивач стверджує, що консолідована фінансова звітність була отримана ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» для використання у власній господарській діяльності Компанії на території України, позивач не отримував від інших членів групи Сігнет жодних компенсацій вартості аудиторських послуг консолідованої фінансової звітності, проведеної ПрАТ «Делойт енд Туш ЮСК».
Разом з цим, відповідно частини першої статті 12 Закону № 996-ХІV підприємства, які контролюють інші підприємства (материнські підприємства), крім фінансових звітів про власні господарські операції, складають та подають консолідовану фінансову звітність групи відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів.
Відповідно до Міжнародного стандарту фінансової звітності 10 «Консолідована фінансова звітність» консолідовану фінансову звітність подає суб`єкт господарювання, який є материнським підприємством.
Тобто, обов`язок щодо складання та подання консолідованої фінансової звітності виникає саме у материнської компанії.
Пункт 4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 19 «Об`єднання підприємств», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.07.1999 № 163, визначає, материнське (холдингове) підприємство - підприємство, яке здійснює контроль дочірніх підприємств.
Як видно із додатку №2 до договору № Aud/2016/38064 від 08.02.2016, до складу групи компаній входять, «Anteuse Limited» (Кіпр), ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ», та ряд інших підприємств.
Встановлено, що «Anteuse Limited» (Кіпр) є одним із власників (засновників) ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ», а тому у цьому випадку відсутні підстави вважати, що ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» є материнським підприємством групи компаній, яке зобов`язане складати та подавати консолідовану фінансову звітності.
Доводи позивача про те, що проведення вказаного аудиту зумовлене прямою вимогою банку, пов`язаною з відкриттям та продовженням кредитної лінії за договором про відкриття кредитної лінії від 05.08.2021 №70-МВ/21, суд розцінює критично.
Так, пунктом 8.1 договору про відкриття кредитної лінії №70-MB/21 від 05.08.2021, укладеного між ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» (Позичальник) та АТ «АЛЬФА-БАНК» (Банк), протягом усього строку дії цього Договору Позичальник зобов`язаний надати Банку належним чином оформлені документи, що характеризують його фінансовий стан і діяльність, перелік і строки надання яких установлені у Додатку №1 до цього Договору.
Згідно із додатком 1 до договору про відкриття кредитної лінії №70-МВ/21 від 05.08.2021 «Документи про фінансовий стан і діяльність позичальника», одним з пунктів є Річна фінансова звітність Позичальника та Групи компаній, що має бути підтверджена аудитором. Строк (періодичність) надання Банку щорічно, до 1 серпня кожного календарного строку дії Договору.
Тому, проведення аудиту консолідованої фінансової звітності Групи, яка складається із консолідованого звіту про фінансовий стан на 31 грудня 2017 року не впливає на залучення коштів ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ», здійснене у 2021 році.
Податковий орган зауважив, що відповідно до наданих ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» до перевірки первинних документів та даних бухгалтерського обліку, протягом перевіряємого періоду жодних позик у валюті в розмірі 22200000 доларів США не обліковувалось.
В акті перевірки від 26.09.2024 № 107642/5/26-15-07-02-04-03/37724040 відображено інформацію з акта від 15.02.2018 № 72/26-15-14-01-05/37724040 «Про результати документальної планової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» (код 37724040, тел. 2061182, електронна адреса: www.cygnet.ua), з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 30.09.2017, валютного законодавства за період з 01.01.2014 по 30.09.2017, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 30.09.2017» про отримання ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» таких позик:
- на суму 10000000 доларів США, згідно договору позики від 01.12.2011 №1 з «Anteuse Limited» (Кіпр), закрита у березні 2017 року;
- на суму 10000000 доларів США, згідно договору позики від 12.03.2012 №2 з «Anteuse Limited» (Кіпр), закрита у листопаді 2016 року;
- на суму 2200000 доларів США, згідно договору позики від 05.04.2012 №3 з «Anteuse Limited» (Кіпр), закрита у серпні 2016 року.
Враховуючи викладене, не встановлено використання ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» у господарській діяльності, чи можливості подальшого використання ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» у господарській діяльності, послуг з аудиту консолідованої фінансової звітності за 2017 рік Групи Сігнет.
Отже, позивач був зобов`язаний компенсувати податковий кредит, нарахований при придбанні вказаних послуг, шляхом нарахування відповідних податкових зобов`язань з податку на додану вартість.
Згідно із умовами договору на виконання проєктних робіт від 17.02.2020 №17022020, укладеного між ТОВ «ДЕНЗА КОНСТРАКШЕН» (Підрядник) та ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» (Замовник), Замовник доручає та зобов`язується прийняти і оплатити, а Підрядник бере на себе зобов`язання розробити за Завданням Замовника Проєктну документацію по стадії «Робочий проєкт» розділів «АР (Архітектурні рішення), ОВІК (Опалення, вентиляція та кондиціонування), ЕТР (Електротехнічні рішення), СКС (Структуровані кабельні системи), ВК (Водопостачання та каналізація), ВС (Відеоспостереження). СППЗ (Система протипожежного захисту), СКУП (Система контролю та управління доступом)» по Об`єкту (офісний комплекс, який знаходиться за адресою: Україна, місто Київ, вул. Амурська, 6-Л, офіс №5-601, 6 поверх).
ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» (Суборендар) укладено з ТОВ «ФОРУМ ГРУП УКРАЇНА» (Орендар) договір суборенди від 04.03.2020 № 15265 щодо суборенди приміщення офісного комплексу, який знаходиться за адресою: Україна, місто Київ, вул. Амурська, 6-Л, офіс №5-601, 6 поверх. 
Згідно із актом надання послуг № 127 від 12.11.2020 ТОВ «ДЕНЗА КОНСТРАКШЕН» виконані для ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» проєктні роботи на загальну суму 298 602,00 грн, в тому числі ПДВ 49 767,00 грн.
В акті перевірки зазначено, що не встановлено використання ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» у господарській діяльності, чи можливості подальшого використання ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» у господарській діяльності вказаної проєктної документації.
В обґрунтування вказаного висновку зазначено, що за результатами аналізу даних бухгалтерського обліку, первинних документів, наданих до перевірки, не встановлено нарахування ТОВ «ФОРУМ ГРУП УКРАЇНА» орендної плати за договором суборенди від 04.03.2020 №15265, чи сплати ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» орендних платежів по вказаному договору. Не встановлено документального підтвердження приймання-передачі сторонами договору приміщення за адресою м. Київ, вул. Амурська, 6-Л. Враховуючи наведене, не встановлено використання ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» у господарській діяльності приміщення за адресою м. Київ, вул. Амурська, 6-Л.
Як пояснив позивач, після замовлення зазначеного проєкту та укладання договору суборенди офісного приміщення, виявилась обставина, що перешкоджала переїзду працівників компанії до нового офісу. Будівля офісу не була введена до експлуатації належним чином, що було обґрунтованою забороною використання приміщень за таким цільовим призначенням.
ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» зверталося до суду з метою припинення договору суборенди офісного приміщення та повернення гарантійних внесків із вказаної підстави (справа № 910/7496/22). У процесі розгляду справи сторони договору домовилися достроково припинити строк дії договору суборенди. Дія вказаного договору достроково припинена з ініціативи суборендаря, згідно із додатковою угодою від 12.01.2023 №1.
Позивач наголосив на тому, що оскільки зміна дислокації офісу саме до названого офісного приміщення виявилася неможливою, однак потреба у покращенні умов перебування персоналу та зміні офісу для останнього залишається актуальною, вказаний проєкт буде реалізовано при плануванні дизайну нового офісного приміщення для розміщення ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ». 
Суд зауважує, що нарахування податкового зобов`язання з ПДВ згідно із підпунктом «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України обов`язкове у разі якщо товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Вказані доводи позивача свідчать про те, що отримана від ТОВ «ДЕНЗА КОНСТРАКШЕН» проєктна документація призначалася для використання у господарській діяльності ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ», однак фактично не використовувалася.
Стаття 1 Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» визначає, що проектна документація - затверджені текстові та графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, об`ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні вирішення, а також кошториси об`єктів будівництва
За правилами статті 4 цього ж Закону об`єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури.
Отже, проєктна документація стосується виключно конкретного об`єкта будівництва, яким у даному випадку є офісний комплекс, який знаходиться за адресою: Україна, місто Київ, вул. Амурська, 6-Л, офіс №5-601, 6 поверх.
Разом із цим, позивач не надав жодних обґрунтувань того, у якій частині вказана проєктна документація має універсальний характер та придатна для використання позивачем.
Таким чином, незважаючи на те, що вказана проєктна документація призначалася для використання у господарській діяльності ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ», фактична неможливість її використання у господарській діяльності ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» зобов`язує позивача нарахувати податкові зобов`язання з ПДВ на загальну суму 49 767 грн, що свідчить про правильність висновків перевірки у цій частині.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про правомірність та відсутність підстав для скасування податкового повідомлення рішення від 30.10.2024 № 01247310702 форми «Р» у частині збільшення суми грошового зобов`язання ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» за платежем податок на додану вартість в розмірі 1 703 571 грн та нарахування штрафу в сумі 425 893 грн, а також повідомлення рішення від 30.10.2024 № 01247400702 форми «В1» у повному обсязі.
Згідно із податковим повідомленням-рішенням від 30.10.2024 № 01247260702 форма «ПН» ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» попереджено про необхідність скласти та зареєструвати податкові накладні та застосовано штраф у сумі 228 057,00 грн.
Підстави прийняття вказаного рішення фактично повністю аналогічні підставам прийняття податкового повідомлення рішення від 30.10.2024 № 01247310702 форми «Р» та повідомлення рішення від 30.10.2024 № 01247400702 форми «В1», адже стверджуване відповідачем порушення позивачем вимог підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України шляхом призначення або використання товарів/послуг в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, полягає як у ненарахуванні податкових зобов`язань, так і у нескладанні та нереєстрації податкових накладних з таких підстав.
Так, в акті перевірки констатовано порушення ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України, пункту 89 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, щодо відсутності реєстрації податкових накладних за жовтень 2017 року; за листопад 2017 року; за грудень 2017 року; за січень 2018 року; за лютий 2018 року; за березень 2018 року; за квітень 2018 року; за травень 2018 року; за червень 2018 року; за липень 2018 року; за серпень 2018 року; за вересень 2018 року; за жовтень 2018 року; за листопад 2018 року; за грудень 2018 року; за січень 2019 року: за лютий 2019 року; за березень 2019 року; за квітень 2019 року: за травень 2019 року; за червень 2019 року; за липень 2019 року; за серпень 2019 року; за вересень 2019 року; за жовтень 2019 року; за листопад 2019 року; за грудень 2019 року; за січень 2020 року; за лютий 2020 року; за березень 2020 року; за квітень 2020 року; за травень 2020 року; за червень 2020 року; за липень 2020 року; за серпень 2020 року; за вересень 2020 року; за жовтень 2020 року; за листопад 2020 року; за грудень 2020 року; за січень 2021 року; за лютий 2021 року; за березень 2021 року; за квітень 2021 року; за травень 2021 року; за червень 2021 року; за липень 2021 року; за серпень 2021 року; за вересень 2021 року; за жовтень 2021 року; за листопад 2021 року: за грудень 2021 року; за січень 2022 року; за лютий 2022 року; за березень 2022 року; за квітень 2022 року; за травень 2022 року; за червень 2022 року; за липень 2022 року; за серпень 2022 року; за вересень 2022 року; за жовтень 2022 року; за листопад 2022 року; за грудень 2022 року; за січень 2023 року; за лютий 2023 року; за березень 2023 року; за квітень 2023 року; за травень 2023 року; за червень 2023 року; за липень 2023 року; за серпень 2023 року; за вересень 2023 року; за жовтень 2023 року; за листопад 2023 року; за грудень 2023 року; за січень 2024 року; за лютий 2024 року; за березень 2024 року; за квітень 2024 року; за травень 2024 року; за червень 2024 року.
В обґрунтування протиправності вказаного рішення товариство посилається на використання у власній господарські діяльності вказаних ПММ, висновку аудиту консолідованої фінансової звітності ПрАТ «Делойт енд Туш ЮСК» та проєктної документації ТОВ «ДЕНЗА КОНСТРАКШЕН». 
Однак, такі посилання позивача відхилені судом у ході розгляду справи з наведених вище підстав.
Водночас, суд зауважує, що податковим повідомленням-рішенням від 30.10.2024 № 01247260702 форми «ПН» до ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» застосовано штраф, зокрема, й за період здійснення вказаних операцій позивача із ТОВ «АГРАРНА ГІЛЬДІЯ» (штраф у сумі 3400 грн за грудень 2020 року).
Суд зазначає, що ні акт перевірки, ні розрахунок до податкового повідомлення-рішення від 30.10.2024 № 01247260702, ні детальний розрахунок, наданий відповідачем на виконання вимоги суду, не дозволяють встановити детальні підстави застосування вказаного штрафу за грудень 2020 року.
З урахуванням наведеного та того, що суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків перевірки щодо нереальності господарських операцій між ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» та ТОВ «АГРАРНА ГІЛЬДІЯ» у листопаді 2020 року, наявні підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.10.2024 № 01247260702 форми «ПН» у частині застосування до ТОВ «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» штрафу в сумі 3400 грн.
Резюмуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як видно із платіжної інструкції від 18.11.2024 № 1430, за подання позову з вимогами майнового характеру на загальну суму 15 522 797 грн позивачем сплачено судовий збір у сумі 42392 грн.
У відповідності до пункту 3 частини другої статті Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений у розмірі 3028 грн.
Отже, за подання вказаного позову належало сплатити судовий збір у сумі 30280 грн.
Таким чином, при ухваленні рішення суд здійснює розподіл судового збору в сумі у сумі 30280 грн. Сплачений відповідно до платіжної інструкції від 18.11.2024 № 1430 судовий збір понад суму 30280 грн, вважається сплаченим у сумі більшій ,ніж передбачено законом і підлягає поверненню за окремою заявою позивача.
Зважаючи на задоволення позовних вимог на загальну суму 12 976 439 грн, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 25 313 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 30.10.2024 №01247330702 форми «П».
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 30.10.2024 №01247310702 форми «Р» у частині збільшення суми грошового зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» за платежем податок на додану вартість у розмірі 1 691 658 грн та нарахування штрафу в сумі 422 915 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 30.10.2024 №01247260702 форми «ПН» у частині застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» штрафу в сумі 3400 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП: 44116011; місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІГНЕТ ХОЛДИНГ» (код ЄДРПОУ 37724040; місцезнаходження: 03022, м. Київ, вул. Козацька, 120/4) судовий збір у розмірі 25 313 (двадцять п`ять тисяч триста тринадцять) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.