ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2026 р. 	Справа № 520/338/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2026, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., по справі № 520/338/26
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у невиконанні ухвали Апеляційного суду Харківської області від 10 серпня 2010 року у справі №22-ц/13389/2010 р., що виразилась у припиненні з 01.11.2011 року нарахування та виплати державної та додаткової пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону України №796-XII в редакції Закону №230/96-ВР та у застосуванні при цьому обмежень розміру пенсії, встановлених підзаконними актами Кабінету Міністрів України, зокрема Постановою КМУ №1210; 
- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області відновити виконання ухвали Апеляційного суду Харківської області від 10.08.2010 року у справі №22- ц/13389/2010 р., шляхом відновлення нарахування та виплати державної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установленого законом про Державний бюджет України на відповідний рік, відповідно до статей 50, 54 Закону №796-XII в редакції №230/96-ВР;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок та виплатити недоотримані (заборговані) суми пенсії за період з 01 листопада 2011 року по дату фактичного проведення перерахунку, з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду 12.01.2026 у справі № 520/338/26 позовну заяву залишено без руху.
Надано позивачу термін десять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду і зазначенням нових причин його пропуску та доказів поважності причин його пропуску, засвідчених належним чином.
На виконання вимог ухвали суду позивачем 21.01.2026 надано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 у справі №520/338/26 позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у невиконанні ухвали Апеляційного суду Харківської області від 10 серпня 2010 року у справі №22-ц/13389/2010 р., що виразилась у припиненні з 01.11.2011 року по 05.05.2025 року нарахування та виплати державної та додаткової пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону України №796-XII в редакції Закону №230/96-ВР та у застосуванні при цьому обмежень розміру пенсії, встановлених підзаконними актами Кабінету Міністрів України, зокрема Постановою КМУ №1210, зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області відновити виконання ухвали Апеляційного суду Харківської області від 10.08.2010 року у справі №22-ц/13389/2010 р., шляхом відновлення нарахування та виплати державної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установленого законом про Державний бюджет України на відповідний рік, відповідно до статей 50, 54 Закону №796-XII в редакції №230/96-ВР в частині вимог за період з 01.11.2011 року по 05.05.2025 року, зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок та виплатити недоотримані (заборговані) суми пенсії за період з 01.11.2011 року по 05.05.2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум - повернуто позивачу.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 26.01.2026 у справі 520/338/26, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин справи просить суд скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 року у справі № 520/338/26 в частині відмови у поновленні строку звернення до суду та в цій частині ухвалити нове рішення, яким визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними, поновити строк звернення до суду щодо вимог за період з 01.11.2011 року по 05.07.2025 року, або за інший період, який суд визнає обґрунтованим.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на наявність у нього об`єктивних та непереборних причин пропуску строку звернення до суду, а саме: триваюче невиконання ухвали Апеляційного суду Харківської області від 10 серпня 2010 року у справі №22-ц/13389/2010 з 01.11.2011, ухвалення Рішення Конституційного Суду України № 4-р(I)/2024 від 03.04.2024 року як нової юридичної підстави для захисту порушених прав позивача, наслідки бойових дій, перебування позивача з 24 лютого 2022 року в окупації на території Харківської області (смт. Вільча, Чугуївський район) протягом приблизно шести місяців, проходженням стаціонарного лікування в 2011, 2012, 2013, 2022, 2023, 2024 роках. Позивач також посилається на важкий стан здоров`я та його адаптацію як внутрішньо переміщеної особи, відсутність фізичної та психологічної можливості вчасно звернутися за правовою допомогою як причини пропуску строку звернення до суду.
Відповідач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивача.
Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, зокрема, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи про розгляд справи за їх участю, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами статті 311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у них докази, обговоривши підстави та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Повернувши позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не зазначено, які саме дії вчинялись ним в проміжок часу з 01.11.2011 року по 05.05.2025 року, як і не повідомлено суду причини, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
У відповідності до ч. 2 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано у межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом або іншими законами можуть встановлюватися спеціальні строки для звернення до адміністративного суду. Якщо інше не передбачено, такі строки обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Таким чином, чинне законодавство обмежує право позивача на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, визначено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків пов`язане з необхідністю досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).
Отже, дотримання строку звернення з позовом є однією з умов реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.
При цьому, колегія суддів зазначає, що норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Тобто поняття «поважні причини пропуску процесуальних строків» є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2025 року у справі №990/20/25.
Разом із цим, колегія суддів звертає увагу на те, що причина пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно всім таким умовам:
1) це обставина (або кілька обставин), що безпосередньо унеможливлює чи ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;
2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;
3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;
4) ця обставина підтверджується належними й допустимими засобами доказування.
Дана позиція міститься у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №640/12324/19, від 08.10.2024 у справі № 580/3881/20.
Як встановлено з матеріалів справи, позивач оскаржує бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у невиконанні ухвали Апеляційного суду Харківської області від 10 серпня 2010 року у справі №22-ц/13389/2010 р., що виразилась у припиненні з 01.11.2011 року нарахування та виплати державної та додаткової пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону України №796-XII в редакції Закону №230/96-ВР та у застосуванні при цьому обмежень розміру пенсії, встановлених підзаконними актами Кабінету Міністрів України, зокрема Постановою КМУ №1210.
Адміністративний позов позивачем подано через систему «Електронний суд» 06.01.2026.
Колегія суддів вказує, що пенсія пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.01.2025 у справі № 380/20679/23, від 15.07.2025 у справі № 520/11316/23, від 19.02.026 у справі №560/17952/24.
З огляду на те, що позовну заяву позивачем подано через систему «Електронний суд» 06.01.2026, права позивача щодо виплати пенсії можуть бути захищені судом з 06.05.2025 року, тобто в межах шестимісячного строку, встановленого частиною 2 статті 122 КАС України, а не з 01.11.2011.
Водночас, доводи позивача на обґрунтування поважності пропущеного строку про те, що реальна можливість ефективного судового захисту його порушених прав виникла лише після ухвалення Рішення Конституційного Суду України № 4-р(I)/2024 колегія суддів вважає безпідставними, адже, як було зазначено раніше, перебіг строку звернення до суду пов`язується з моментом, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права, а не з моментом формування або уточнення релевантних правових позицій у судових справах, появою нової судової практики тощо. Сам по собі факт ухвалення Конституційним Судом України рішення № 4-р(I)/2024 не змінює момент виникнення спірних правовідносин та не відновлює пропущений позивачем строк звернення до суду.
Додатково колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що триваюче невиконання ухвали Апеляційного суду Харківської області від 10 серпня 2010 року у справі №22-ц/13389/2010 з 01.11.2011 є підставою для поновлення строку звернення до суду, оскільки невиконання судового рішення не змінює моменту виникнення у позивача права на звернення до суду та не впливає на перебіг установленого законом процесуального строку для звернення до суду з позовом.
При цьому, колегія суддів вказує, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду. Не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 200/189/23, від 13.01.2025 у справі № 380/20679/23.
При цьому, стосовно посилань позивача на важкий стан здоров`я та проходження стаціонарного лікування в 2011, 2012, 2013, 2022, 2023, 2024 роках як підстав поважності пропуску позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.
Матеріалами справи, а саме виписками з медичних карт стаціонарного хворого ОСОБА_1 , підтверджено, що позивач з 07.04.2011 по 22.04.2011, з 09.04.2012 по 24.04.2012, з 02.09.2013 по 16.09.2013, з 29.09.2022 по 13.10.2022, з 28.11.2022 по 12.12.2022, з 15.05.2023 по 26.05.2023, з 08.04.2024 по 19.04.2024, з 29.04.2025 по 09.05.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у медичних закладах.
При цьому, колегія суддів зазначає, що вказані обставини охоплюють лише окремі проміжки періоду, за який позивачем було пропущено строк звернення до суду, а не період повністю (з 01.11.2011 по 05.05.2025) та не можуть слугувати доказом неможливості звернутися до суду з позовом в установлений законодавством строк.
Крім цього, щодо посилань позивача на наслідки бойових дій, перебування в окупації на території Харківської області протягом шести місяців, статус як внутрішньо переміщеної особи як підстав поважності пропуску позивачем строку звернення до суду, колегія суддів вказує на таке.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
У подальшому, указами Президента України воєнний стан неодноразово продовжувався.
При цьому, після затвердження указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, будь-яких змін в аспекті перебігу процесуальних строків та їх обчислення до КАС України не вносилось.
Колегія суддів зазначає, що введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій. 
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 01.02.2023 у справі №120/16001/21-а, від 11.05.2023 у справі № 420/13636/22.
Із матеріалів справи, а саме довідки № 6334-5002347489 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 25.11.2022 встановлено, що позивач з 25.11.2022 має статус внутрішньо переміщеної особи.
Будь-яких інших доказів на підтвердження обставин неможливості позивача своєчасно звернутися до суду з позовом у даній справі протягом усього пропущеного строку звернення до суду (01.11.2011 по 05.05.2025), позивачем суду не надано.
Отже, колегія суддів доходить висновку про те, що позивачем було пропущено строк звернення до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у справі № 520/338/26 в частині вимог за період з 01.11.2011 по 05.05.2025.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання неповажними підстав, вказаних у заяві ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строків, повернення позовної заяви в частині позовних вимог за період з 01.11.2011 по 05.05.2025.
Доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження у ході розгляду колегією суддів.
Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 у справі №520/338/26 суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін. 
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 по справі № 520/338/26 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко 	
Судді	   	Т.С. Перцова   С.П. Жигилій