Єдиний унікальний номер 725/618/26 
Номер провадження 2/725/152/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2026 року м. Чернівці
Чернівецький районний суд м. Чернівців у складі:
головуючої судді Федіної А.В., 
за участю секретаря судового засідання Попової Р.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - 

ВСТАНОВИВ:
У січні 2026 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що 08.08.2019 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб під час якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , натомість спільне сімейне життя у них з відповідачем не склалось та вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Після припинення шлюбних відносин вони з відповідачем проживають окремо, а їх спільний син залишився проживати разом з нею. Протягом 2025 року відповідач періодично надавав кошти на утримання дитини, натомість з січня 2026 року син перебуває на її утриманні та відповідач добровільно фінансово не допомагає, що зумовило необхідність звернення до суду з даним позовом. 
Враховуючи дані з АТ КБ «ПриватБанк» щодо переведення на її рахунок грошових коштів від відповідача, вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн. щомісячно, адже інших утриманців у нього немає. 
На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільного сина у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. 
На вказану позовну заяву надійшов відзив в якому представник позов визнав частково, зокрема не заперечував обов`язку відповідача утримувати свого малолітнього сина, зокрема вважав, що заявлений позивачем до стягнення розмір аліментів є непосильним для відповідача та становить надмірний тягар, а тому визнав позов на суму 5000 грн. аліментів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вказував на те, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі під час мобілізації, є учасником бойових дій, ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав вибухову травму, вогнепальне осколкове сліпе поранення, у зв`язку з чим визнаний ВЛК обмежено придатним до військової служби, йому встановлений діагноз, який потребує періодичного стаціонарного лікування. Крім того, на його утриманні також перебуває син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання якого він сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини доходів. З урахуванням розміру його доходів, а також обов`язку сплачувати чверть свого доходу на утриманні іншого сина, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн. на утримання сина Тихона будуть становити для нього надмірний тягар. 
Сторони в судове засідання не з`явились, позивач в прохальній частині позовної заяви просила справу розглядати без її участі та з рахуванням відзиву, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та його представника. 
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. 
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Судом встановлено, що у сторін є спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтвержується копією свідоцтва про народження (а/с 7). 
Відповідно до витягу з реєстру територіальної малолітній ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . 
За наслідками розгляду справи встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю окремо від батька. 
Згідно ч. 2 ст. 141 СК України проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини ( крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).
За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у сімейному Кодексі України. 
У відповідності до вимог ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.  
За наслідками розгляду справи встановлено, що між сторонами існує спір щодо розміру аліментів на утримання їх спільного сина, оскільки сторонами не заперечувався той факт, що відповідач періодично добровільно надає кошти на утримання дитини, на підтвердження чого позивач долучила до матеріалів довідку АТ КБ «ПриватБанк» відповідно до якого останній платіж від ОСОБА_5 мав місце 19.01.2026 року на суму 1200 грн. (а/с 9). 
Так, прерогатива обрання способу стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі) належить саме одержувачу аліментів, що узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 181 СК України та позивач звернулась до суду із позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн. 
За змістом ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. 
Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. 
За наслідками розгляду справи встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, на даний час перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою вказаної військової частини від 28.02.2026 року №2100/1760, брав безпосередньо участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, є учасником бойових дій, отримав поранення при безпосередній участі у бойових діях, у зв`язку з пораненням отримав рекомендації стаціонарного лікування в спеціалізованому закладі. 
Також, з матеріалів справи вбачається, що у відповідача окрім спільної з позивачем дитини є також син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання якого він сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу в рамках виконавчого провадження ВП №73720478 та згідно з довідкою Другого ВДВС у м.Чернівці від 10.03.2026 року, заборгованість зі сплати аліментів відсутня. 
За змістом ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
Також, суд враховує те, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 16 червня 2021 року, справа №643/11949/19. 
Так, визначаючи розмір аліментів у конкретній справі, суд має з`ясувати необхідний рівень коштів який є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому має враховуватись стан здоров`я, матеріальне становище дитини, її вік, місцевість де вона проживає, щомісячні потреби, витрати пов`язані з навчанням, відвідування дитиною гуртків, спортивних секцій тощо.
Матеріали справи не містять доказів стану здоров`я дитини, її щомісячних потреб, відвідування гуртків чи спортивних секцій, дитячого садочку тощо. 
Вирішуючи даний спір по суті, суд враховує, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків, а з системного аналізу ст. 180 СК України, ст. 51 Конституції України, ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», вбачається що як позивач так і відповідач зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. 
З урахуванням встановлених обставин справи, розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» , однаковий обов`язок обох батьків щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, відсутність достатніх доказів щодо рівня доходів як позивача так і відповідача, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з визначенням розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., оскільки розмір призначених аліментів має бути не більшим як достатній для розумного задоволення потреб дитини і не повинен обмежувати матеріальних інтересів сторін. Таким чином, суд вважає, що аліменти у розмірі 5000 будуть забезпечувати належне утримання малолітнього сина та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів і саме такий розмір аліментів не буде суперечити інтересам сторін та створювати для них надмірний тягар, з урахуванням їх однакового обов`язку утримувати своїх дітей, а також тієї обставини, що відповідач визнає свій обов`язок по матеріальному забезпеченню сина, не має наміру від нього ухилятись, що також підтверджується встановленими в судовому засіданні обставинами про те, що останній періодично добровільно сплачував кошти на утримання дитини, розмір яких коливається в межах від 300 грн. до 15000 грн. 
Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Так, позивач звернулась до суду з даним позовом 21.01.2026 року та саме з цієї дати слід стягувати аліменти. 
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог та матеріали справи не містять доказів наявності підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір». 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 183, 191, 192 СК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, - 

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання їх спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. (п`ять тис. грн.) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.01.2026 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах платежів за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в сумі 665,60 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернівецького апеляційного суду. 

Суддя Чернівецького районного
суду міста Чернівців      Федіна А. В.