Справа № 454/559/25 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т. В. 
Провадження № 22-ц/811/4387/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 квітня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.
секретаря: Іванової О.О. 
з участю: ОСОБА_1 , 
представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 20 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Белзької міської ради Львівської області, з участю третьої особи Приватного підприємства «Земельно-кадастрове бюро» про визначення меж земельної ділянки,–

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Белзької міської ради Львівської області, з участю третьої особи: Приватного підприємства «Земельно-кадастрове бюро», про визначення меж земельної ділянки.
Позов мотивувала тим, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .
На її замовлення Приватним підприємством «Земельно-кадастрове бюро» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.1000 га, яка від В до Г межує з земельною ділянкою, що належить Белзькій територіальній громаді, а від Г до А із земельною діяльною, що належить ОСОБА_2 . 
Під час обстеження земельної ділянки встановлено, що усі межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) збігаються з існуючою межею та не перетинають суміжні земельні ділянки.
Однак відповідачі безпідставно не підписують акт погодження меж землекористування та відновлення про встановлення межових знаків та не погоджують суміжну межу.
За результатами розгляду її заяви узгоджувальною комісією Белзької міської ради для вирішення земельних спорів рекомендовано вирішувати спір в судовому порядку.
З наведених підстав просила:
-визначити межі земельної ділянки ОСОБА_1 , яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору площею 0.1000 га (кадастровий номер 4624810300:01:003) в АДРЕСА_1 і знаходиться на території Белзької територіальної громади на місцевості, що межує з земельною ділянкою ОСОБА_2 від Г до А, межує з землями загального користування ( АДРЕСА_1 ) Белзької міської ради від В до Г відповідно до акту погодження меж землекористування та відомості про встановлені межові знаки розробленого Приватним підприємством «Земельно-кадастрового бюро»;
-зобов`язати Белзьку міську раду затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0.1000 га (кадастровий номер 4624810300:01:003) гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) Белзька міська територіальна громада Шептицького району Львівської області.
Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 20 листопада 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Белзької міської ради Львівської області, з участю третьої особи Приватного підприємства «Земельно-кадастрове бюро» про визначення меж земельної ділянки – відмовлено.
Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 20 листопада 2025 року оскаржила ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що на її замовлення виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.1 га за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташовано житловий будинок, що їй належить на праві власності.
Вищезазначена земельна ділянка на місцевості межує із земельною ділянкою, що перебуває у власності ОСОБА_2 від т. Г до А та із земельною ділянкою Белзської територіальної громади від т. В до Г., однак суміжні землекористувачі відмовляються підписати акт погодження меж землекористування та відомості про встановлення межових знаків.
Узгоджувальною комісією для вирішення земельних спорів Белзької міської ради за результатами розгляду її заяви про погодження меж земельної ділянки рекомендовано їй вирішувати спір в судовому порядку.
Під час обстеження земельної ділянки встановлено, що усі межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) збігаються з існуючою межею та не перетинають суміжну земельну ділянку ОСОБА_2 .
Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення зміни чи припинення прав на земельну ділянку, а непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації за умови правомірних дій кожного із землекористувачів не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 на їх заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що ухвалою Белзької міської ради народних депутатів XI сесії 22 скликання від 30 серпня 1996 року «Про приватизацію земельних ділянок» передано громадянам, жителям м. Белза у безоплатну приватну власність земельні ділянки надані їм для будівництва та обслуговування житлових будинків та господарських будівель, а також для ведення особистого підсобного господарства розмірами згідно з додатком № 1.
Додатком № 1 до ухвали Белзької міської ради народних депутатів XI сесії 22 скликання від 30 серпня 1996 року передбачено список громадян, яким передається у безоплатну приватну власність земельні ділянки надані для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель, а також для ведення особистого підсобного господарства.
Згідно з вищезазначеним списком громадян земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею 0.10 га передана ОСОБА_4 . 
Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №130496770 від 11 липня 2018 підтверджується, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Львівської області Сироїд Г.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1510. 
Рішенням 35 сесії 7 скликання Белзької міської ради від 18 жовтня 2018 року № 481 ОСОБА_1 передано в приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку 0.10 га в АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , яка проживає в квартирі АДРЕСА_2 звернулася до Белзької міської ради із заявою, в якій повідомила, що 11 травня 2021 року її сусідка ОСОБА_1 зняла огорожу між їхніми земельними ділянками, та просила зобов`язати її відновити огорожу.
Листом Белзької міської ради № 959/02-09 від 06 липня 2021 року рекомендовано ОСОБА_5 встановити межу земельної ділянки між будинковолодінням ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 та будинковолодінням ОСОБА_5 по АДРЕСА_3 згідно існуючих на місцевості межових знаків, а саме, частин (стовпців) залізного паркану (демонтованого), що пролягає на відстані 22.20 м від межі земельної ділянки по АДРЕСА_4 та на відстані 12,80 м. від межі земельної ділянки по АДРЕСА_3 .
Витягом з Державного реєстру речових прав № 3426966072 від 14 серпня 2023 року підтверджується, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору дарування № 1815 від 14 серпня 2023 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .
На замовлення ОСОБА_1 . Приватним підприємством «Земельно-кадастрове бюро» виготовлено технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з кадастровим планом земельна ділянка кадастровий номер 4624810300:01:003 площею 0.1000 га межує від А до Б з землями гр. ОСОБА_1 , від Б до В – із землями гр. ОСОБА_6 , від В до Г – із землями загального користування ( АДРЕСА_1 ) від Г до А із землями гр. ОСОБА_2 .
Як вбачається з акту погодження меж землекористування та відомості про встановлені межові знаки, межі земельної ділянки кадастровий номер 4624810300:01:003 площею 0.1000 га погоджено ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , а інші суміжні землекористувачі, а саме, ОСОБА_2 та Белзька міська рада, не погодили межі земельної ділянки. 
В акті погодження меж землекористування та відомостей про встановлені межові знаки вказано, що ширина земельної ділянки від В до Г становить 24 м., від А до Б – 16.92 м.
Зі змісту акту погодження меж землекористування та відомостей про встановлені межові знаки вбачається, що при обстеженні земельної ділянки визначено, що усі межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) збігаються з існуючою огорожею/межею та не перетинають суміжні земельні ділянки, а встановлення нових межових знаків згідно координат поворотних точок меж земельної ділянки даною документацією не передбачається. 
04 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Белзької міської ради із заявою про призначення земельної комісії для погодження межі земельної ділянки згідно з виготовленою технічною документацією.
03 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Белзької міської ради із заявою про вирішення спору із суміжним землекористувачем, в якій просила організувати вирішення спору із залученням суміжного землекористувача; провести межування земельних ділянок (за потреби); надати рекомендації або прийняти відповідне рішення для врегулювання конфлікту згідно з чинним законодавством.
Рішенням № 1 засідання узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Белзької міської ради Львівської області встановлено відсутність підстав для підписання акту погодження меж між земельними ділянками в АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 зі сторони Белзької міської ради у зв`язку з тим, що встановлення межі пропонується не по існуючій межі. Крім того, рекомендовано ОСОБА_1 вирішити спір в судовому порядку.
Крім того, листом виконавчого комітету Белзької міської ради Львівської області від 06 лютого 2025 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 04 вересня 2024 року повідомлено, що погодження меж земельної ділянки органами місцевого самоврядування та їх посадовими особами здійснюється після погодження з суміжними землекористувачами, а у випадку наявного спору щодо межі із суміжними землекористувачами рекомендовано вирішувати даний спір в судовому порядку.
Актом обстеження земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_5 № 1/04/25 від 02 квітня 2025 року, встановлено фактичні розміри землекористування громадянами ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_6 відповідно до плану території. 
Матеріали справи свідчать про те, що відмова ОСОБА_2 та Белзької міської ради у погодженні меж спірної земельної ділянки мотивована тим, що такі не відповідають існуючим на місцевості межовим знакам, а акт погодження меж землекористування, містить суперечливі відомості щодо розміру земельної ділянки.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказує, що у зв`язку з безпідставним не підписанням відповідачами акту погодження меж землекористування та відомостей про встановлені межові знаки вона не може завершити приватизацію земельної ділянки для обслуговування належного їй житлового будинку. 
Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно з ч. 1 ст. 3 ЗК України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.
Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. 
Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЗК України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
До заяви додається розроблена відповідно до Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.
Згідно з ч. 2 ст. 118 ЗК України у випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову. 
Частиною 1 ст. 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Згідно з п. і ч. 2 ст. 25 Закону України «Про землеустрій» видом документації із землеустрою, зокрема є технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в і натурі ( на місцевості ).
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про землеустрій» погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.
Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: а) завдання на складання технічної документації із землеустрою; б) пояснювальну записку; в) матеріали топографо-геодезичних робіт; г) кадастровий план земельної ділянки; ґ) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; д) відомості про встановлені межові знаки.
Порядок погодження і затвердження документації із землеустрою, а також повноваження органів виконавчої влади у частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок передбачений статтею 186 ЗК України.
Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Видається, що погодження полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови (якщо вони озвучені). Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним.
Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачі. Не надання позивачем своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача не може бути перепоною для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації.
У той же час непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не є само по собі підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затвердженні технічної документації та передачі земельної ділянки у власність.
Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 346/4408/15-ц.
Вирішення питань, пов`язаних із передачею земельної ділянки у власність, належить до повноважень органу місцевого самоврядування, а чинне земельне законодавство не обмежує права на приватизацію земельної ділянки у зв`язку із відмовою суміжного землекористувача від підписання акту погодження меж земельних ділянок. 
Отже, відмова ОСОБА_2 та Белзької міської ради від підписання акту погодження меж земельних ділянок не порушує прав ОСОБА_1 на отримання земельної ділянки у власність і не є перешкодою у проведенні передбачених законом дій, спрямованих на приватизацію земельної ділянки позивачкою, в тому числі і для прийняття відповідних рішень органом місцевого самоврядування. 
Однак матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували звернення ОСОБА_1 до Белзької міської ради Львівської області саме із заявою про затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленої Приватним підприємством «Земельно-кадастрове бюро» на її замовлення, та прийняття Белзькою міською радою Львівської області як органом місцевого самоврядування рішення за результатами розгляду такого звернення.
Таким чином, реалізовуючи своє право на набуття земельної ділянки у власність в порядку приватизації, позивачка не здійснила всіх передбачених чинним законодавством дій, необхідних для завершення процесу приватизації земельної ділянки, а саме, не подала на затвердження органу місцевого самоврядування технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачкою не доведено порушення її прав, зокрема, щодо здійснення приватизації земельної ділянки, відмовою відповідачів погодити межі земельної ділянки на підставі технічної документації розробленої Приватним підприємством «Земельно-кадастрове бюро» на замовлення ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, постановлено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 20 листопада 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 08 квітня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В. 

Судді: Крайник Н.П. 

Шандра М.М.