ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

24 квітня 2026 року	Справа №160/36063/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рищенко А. Ю. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:

19.12.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вимогами:
- Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , що полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, та резервістів, відомостей про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі пункту 3 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно відомостей тимчасового посвідчення № НОМЕР_4 
- Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ), внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відомості про виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з військового обліку на підставі пункту 3 частини б статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно відомостей тимчасового посвідчення № НОМЕР_4 . 
- Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ), що полягають у постановці (взяттю) на військовий- облік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в статусі (категорія обліку) військовозобов`язаний у ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
- Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ), видалити з Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів, відомості про постановку (взяття) на військовий облік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в статусі (категорія обліку) військовозобов`язаний у ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановою ВЛК від 16.11.2005 року, за результатом медичного огляду, на підставі статті 59 "6" графи 1Розкладу хвороб, станів і фізичних вад, що визначають ступінь придатності Силах України, затверджених пнаказом Міністра до військової служби у Збройних оборони України від 04.01.1994 року №2, Позивач був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Натомість, позивач виявив, що згідно даних із мобільного застосунку "Резерв+", перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 та має статус військовозобов`язаного. Позивач вважає, що відповідачами порушено його права в частині невнесення даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо визнання його непридатним до військової служби та виключення з військового обліку. Тож із метою відновлення власних прав, вимушений звернутися до суду з даним позовом. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.12.2025 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Копія ухвали від 25.12.2025 отримана відповідачами в системі «Електронний суд» 26.12.2025, що підтверджується долученими до матеріалів справи довідками про доставку електронного листа.
Відповідно до ч. 7 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
З аналізу наведених норм законодавства встановлено, що у випадку реєстрації учасника судового процесу в системі «Електронний суд», суд повідомляє, вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі.
Суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
09.01.2026 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти вимог викладених у позові та зазначив, що 16.11.2005 року позивач в статусі призовника пройшов військово лікарську комісію при військовому комісаріаті, за результатами якої був визнаний непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку за графою І (призовники) статті 59 (хронічні захворювання нирок) «б» (з помірним порушенням функцій) Наказу МО України № 2 від 04.01.1994 року ( в редакції 07.10.2005 року). Звертаємо увагу суду, що стаття 59Б як наказу МОУ №2 від 1994 року так і наказу МОУ №402 від 2008 року НЕ ПЕРЕДБАЧАЮТЬ ВИКЛЮЧЕННЯ З ВІЙСЬКОВОГО ОБЛІКУ. В 2007 році позивача знято з військового обліку призовників за рішенням комісії з приписки. 29.03.2007 року взято на військовий облік військовозобов`язаних та 29.03.2007 року знято з військового обліку за статтею 37 пункт 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову» (в редакції 2007 року). В період часу з 29.03.2007 року по 07.01.2026 року позивач не прибував до ІНФОРМАЦІЯ_6 для постановки на військовий облік. Згідно наявної інформації в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, позивач був автоматично поновлений на військовому обліку військовозобов`язаних відповідно до вимог Постанови КМ України №932 від 01.04.2025 року, та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 . Виходячи з вище викладеного, посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_8 було дотримано всіх вимог чинного на той час законодавства.
Відповідачем-1, на виконання ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, не надіслано до суду відзиву на адміністративний позов та не повідомлено про поважність причин ненадання відзиву.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно військово-облікового документа (тимчасового посвідчення № НОМЕР_4 ) перебував на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_9 та був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку 16.11.2005 року на підставі висновку військово - лікарської комісії від 16.11.2005.
Відомості про непридатність та виключення з військового обліку були занесені до паперового військово - облікового документа ОСОБА_1 .
Згідно з відомостями з електронного військово-облікового документа, сформованого 15.12.2025 з мобільного застосунку від Міністерства оборони України «Резерв +», позивач є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості щодо постанови та дати ВЛК відсутні, дата уточнення даних 19.05.2024.
06.11.2025 позивач звернувся до відповідачів із заявами про внесення змін до системи Оберіг та зміну статусу на виключений з обліку/невійськовозобов`язаний.
Відповіді відповідачів на вказані заяви у матеріалах справи не містяться.
20.11.2025 року представником позивача було зроблено адвокатський запит з проханням повідомити стосовно стану розгляду заяв від 06.11.2025.
Відповідь відповідачів на адвокатський запит у матеріалах справи не містяться.
Позивач, не погоджуючись із протиправною бездіяльністю Відповідача-2 що полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації відносно Позивача, про виключенням його з військового обліку через непридатність до військової служби по стану здоров`я та протиправними діями Відповідача-І, що полягають у постановці (взяттю) на військовий облік в статусі (категорія обліку) військовозобов`язаний звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, визначені Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 № 1951-VIII (далі - Закон № 1951-VIII).
Відповідно до ст. 1 Закону № 1951-VIII єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів - це інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є: ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (стаття 2 Закону № 1951-VIII).
Згідно із статтею 3 Закону № 1951-VIII, основними засадами ведення Реєстру є:
1) обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
2) повнота та актуалізація відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
3) захищеність Реєстру та внесених до нього відомостей - держава гарантує захист бази даних Реєстру від несанкціонованого доступу та зловживання доступом, незаконного використання відомостей Реєстру, порушення цілісності бази даних Реєстру та його апаратного чи програмного забезпечення, а також гарантує дотримання законодавства щодо захисту персональних даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів, наявних у Реєстрі.
Частиною 5 статті 5 Закону № 1951-VIII передбачено, що органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є: уповноважений орган адміністрування держателя Реєстру; оперативні командування; територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя; Центральне управління Служби безпеки України; відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних (частини 8, 9 статті 5 Закону № 1951-VIII).
За змістом статті 6 Закону № 1951-VIII до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
До службових даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про виконання військового обов`язку; відомості про результати проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи); відомості про проходження альтернативної (невійськової) служби відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу"; відомості про участь у бойових діях (стаття 8 Закону № 1951-VIII).
Відповідно до ст. 9 Закону № 1951-VIII, призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
На виконання частини 1 статті 14 Закону № 1951-VIII, ведення Реєстру включає:
1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним;
2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами;
3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.
Актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно - комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною (частина 3 статті 14 Закону № 1951-VIII).
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначений Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487.
Відповідно до пункту 79 Порядку районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім іншого:
проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього;
виконують архівно-довідкову роботу з питань військового обліку;
виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Суд враховує, що Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» так і Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, покладає обов`язок на районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки вносити до Реєстру передбачені Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» відомості про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
В пункті 4 розділу І Порядку ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів зазначено, що основними засадами ведення Реєстру є обов`язковість внесення до Реєстру передбачених Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі.
У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
Як зазначено судом вище, 16.11.2005 року позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, що підтверджується записом у його тимчасовому посвідченні № НОМЕР_4 
Водночас, згідно відзиву на позовну заяву відповідача вбачається, позивач був автоматично поновлений на військовому обліку військовозобов`язаних відповідно до вимог Постанови КМ України №932 від 01.04.2025 року.
З приводу цього суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 21.05.2025 у справі № 280/2880/24 зробив правовий висновок про те, що законодавець виокремлює поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку», при цьому, при знятті з військового обліку Законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік. Отже, різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку.
З аналізу положень Закону № 2232-XII Верховний Суд виснував, що громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаного, в той же час зняті з військового обліку продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних.
У постанові від 11.08.2025 по справі № 640/21967/22 Верховний Суд зробив правовий висновок, що військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Отже, оскільки позивача виключено з військового обліку 16.11.2005 року, про що підтверджується записом у його тимчасовому посвідченні № НОМЕР_4 , у відповідача-1 були відсутні правові підстави для постановки (взяття) позивача на військовий облік.
Окрім того, відповідач-2 зобов`язаний був внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про позивача, а саме те, що останній виключений з військового обліку у зв`язку з тим, що він визнаний непридатним до військової служби військово-лікарською комісією та знятий з військового обліку з відміткою «виключений з військового обліку», що зроблено не було.
Суд вважає, що зазначеною бездіяльністю порушені права позивача, адже внесення даних до Реєстру про його непридатність до військової служби породжує для нього певні юридичні наслідки, на які останній має обґрунтоване право розраховувати, але які не настали.
Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , що полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, та резервістів, відомостей про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі пункту 3 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно відомостей тимчасового посвідчення № НОМЕР_4 є протиправною.
З матеріалів справи вбачається, що 06.11.2025 року позивач звертався до відповідачів з заявою у якій просив:
Актуалізувати базу персональних та службових даних про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в Єдиному державному реєстрі призовників військовозобов`язаних та резервістів на підставі відомостей тимчасового посвідчення № НОМЕР_4 . 
Внести зміни у відомості про виконання військового обов`язку (категорія обліку) до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: "Не військовозобов`язаний ". 
Внести зміни у відомості про підставу виключення з військового обліку до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних резервістів, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: згідно постанови ВЛК від 16.11.2005 року "Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку" на підставі статті 59 76" графи І Розкладу хвороб, станів і фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби у Збройних Силах України, затверджених Наказом Міністра оборони України від 04.01.1994 року №2. 
Внести зміни у відомості про результати медичного огляду, що проводилися з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: згідно постанови ВЛК від 16.11.2005 року "Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку" на підставі статті 59 76" графи І Розкладу хвороб, станів і фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби у Збройних Силах України, затверджених Наказом Міністра оборони України від 04.01.1994 року №2.
Зазначена заява була направлена засобами поштового зв`язку на офіційні адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 06.11.2025 року, що підтверджується копіями опису вкладення та квитанціями, наявними у матеріалах справи.
Станом на момент звернення до суду, відповідей на дану заяву позивача в матеріалах справи не містяться.
Також з матеріалів справи вбачається, що 20.11.2025 р. адвокатом було подано до відповідачів адвокатський запит в інтересах ОСОБА_1 стосовно стану розгляду заяви від 06.11.2025 року
Вказаний адвокатський запит відповідачами також розглянуто не було. 
Отже, відповідачі не розглянули по суті заяви позивача щодо внесення відомостей про позивача як про особу, яка є виключеною з військового обліку
Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 внести внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відомості про виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з військового обліку на підставі пункту 3 частини б статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно відомостей тимчасового посвідчення № НОМЕР_4 , суд враховує наступне.
З аналізу приписів Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487, Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559, слідує, що вирішення питання про внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відноситься до дискреційних повноважень відповідача.
Водночас, судом не встановлено, а відповідачами не доведено, що заяву позивача щодо виключення з військового обліку, внесення відомостей про непридатність до військової служби з додатками належним чином розглянуто, доданим документам надана оцінка, та за наслідками її розгляду прийнято рішення.
З огляду на вищенаведене та те, що заява позивача не була розглянута по суті поставлених у ній питань та відповідачами не було надано оцінки доданим до неї документів, похідна позовна вимога підлягає задоволенню шляхом зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути по суті заяву ОСОБА_1 про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо його виключення з військового обліку військовозобов`язаних на підставі відомостей тимчасового посвідчення № НОМЕР_4 .
Щодо вимог позивача визнання протиправною постановку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в статусі (категорія обліку) військовозобов`язаний на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 видалити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про постановку ОСОБА_1 на військовий облік, суд зазначає, що оскільки відповідач- 1 не здійснював розгляд заяви позивача по суті, а судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, то відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.
Таким чином, суд дійшов до висновку, позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та наданих до матеріалів справи письмових доказів, суд дійшов висновку про наявність сукупності підстав для часткового задоволення позову.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 2 422,40 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією від 15.12.2025 року.
Відтак, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Вирішуючи клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 27 300 грн., суд зазначає, що за приписами статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином закон встановлює право особи на відшкодування витрат на правничу допомогу та можливість зменшення розміру таких виплат за обґрунтованим клопотанням іншої сторони.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 27 300,00 грн. позивач надав копію договору про надання правничої допомоги від 03.12.2025 року №11/11-25, додаткову угоду № 1 від 03.12.2025 до договору про надання правничої допомоги від 03.12.2025 року №11/11-25, Акт від 15.12.2025 року, платіжну інструкцію №А82С-6АСТ-Н7М8-ТНЕ0 від 04.12.2025
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18, від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц.
Суд дійшов висновку, що заявлений представником позивача до відшкодування розмір правничої допомоги є завищеним та таким, що підлягає зменшенню. На думку суду, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, враховуючи, що вказана справа є типовою та незначної складності, є визначення вартості послуг адвоката в частині складання позовної заяви у сумі 1500 грн. Аналогічні висновки щодо необхідності застосування критеріїв співмірності при оцінці наданих адвокатом послуг викладено у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 по справі №200/14113/18-а.
Керуючись ст. 2, 5, 7 - 10, 72, 77, 139, 241 - 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , що полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, та резервістів, відомостей про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі пункту 3 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно відомостей тимчасового посвідчення № НОМЕР_4 .
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_10 розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.11.2025 щодо внесення належної інформації про його виключення з військового обліку відповідно до тимчасового посвідчення № НОМЕР_4 , з урахуванням висновків суду.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.11.2025 року щодо внесення належної інформації про його виключення з військового обліку відповідно до тимчасового посвідчення № НОМЕР_4 , з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211,20 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 750,00 грн.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211,20 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 750,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко