печерський районний суд міста києва
Справа № 462/1388/22-ц 
пр. 2-1703/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Соколова О.М.,
при секретарі судового засідання - Ляшенко А.С.,
цивільна справа № 462/1388/22-ц
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Київської міської прокуратури та Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в м. Києві про відшкодування шкоди, -
ВСТАНОВИВ:

У березні 2022 року представник позивача ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Київської міської прокуратури та Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в м. Києві про відшкодування шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправними діями (бездіяльністю) відповідачів при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42018101070000090 від 30.03.2018 року, що полягають у не забезпеченні схоронності вилученого під час обшуку майна та не поверненні його власнику ( ОСОБА_1 ), а саме грошових коштів у сумі 76277 доларів США та 9140 євро, вилучених під час обшуку в квартирі його матері. Внаслідок чого, позивачу заподіяно матеріальну шкоду, яку він просить стягнути з Держави Україна на свою користь.
Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 10.05.2022 року цивільну справу № 462/1388/22-ц, передано за підсудністю до Печерського районного суду м.Києва.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.10.2022 року позов ОСОБА_1  -  залишено без руху.
01.11.2022 року на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 19.10.2022 року позивачем усунуто вказані недоліки.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.11.2022 року відкрито провадження у цивільній справі № 462/1388/22-ц за правилами позовного (загального) провадження.
24.01.2023 року на адресу суду від представника Головного управління Національної поліції в м. Києві надійшли додаткові пояснення.
07.02.2023 року на адресу суду від представника Головного управління Національної поліції в м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній заперечує проти вимог позову, зазначив, що позивач звертаючись до суду з позовом про стягнення на його користь за рахунок державного бюджету відшкодування майнової шкоди, спричиненої бездіяльністю органів досудового розслідування не надав до суду відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вказана ним бездіяльність працівників органів досудового розслідування була визнана незаконною. Крім того, вказав, що у даному випадку, наявний спір між власником грошових коштів - ОСОБА_1 та адвокатом Пухальською І.С.
09.02.2023 року на адресу суду від представника Київської міської прокуратури надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній заперечує щодо позову, вказано, що позивачем не доведено самого факту спричинення йому майнової шкоди та протиправність дій прокуратури.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.10.2024 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, разом з тим, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, вимоги підтримали, просили задовольнити.
Від представника відповідача 1 на адресу суду надійшла заява в якій остання просила призначене судове засідання провести без участі представника Київської міської прокуратури та відмовити у задоволенні вимог позову.
Від представника відповідача 2 на адресу суду надійшла заява в якій остання просила призначене судове засідання провести без участі представника Головного управління Національної поліції у м. Києві та відмовити у задоволенні вимог позову.
Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
За наведених обставин, з урахуванням тривалого перебування справи у суді суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів.
З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.
Судовим розглядом встановлено, що кримінальне провадження № 42018101070000090 від 30.03.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 199 КК України, перебуває на розгляді Солом`янського районного суду міста Києва. Процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні здійснювала Подільська окружна прокуратура міста Києва.
З матеріалів справи убачається, що вилучені у ОСОБА_1 валютні цінності не передавалися та не зараховувалися на спеціально визначені для цієї мети депозитні рахунки в уповноважених банківських установах.
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 26.07.2018 року по справі № 758/9618/18, яка винесена за участю представника власника майна адвоката Пухальської І.С., задоволено клопотання ОСОБА_1 зобов`язано уповноважених службових осіб Київської місцевої прокуратури № 7 та/або СВ Подільського УП ГУ НП в місті Києві повернути йому майно, а саме: грошові кошти в сумі 76277 доларів США та 9140 євро, вилучені під час обшуку 21.05.2018 в квартирі, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_7 .
Адвокатом Пухальською І.С. 26.07.2018 року до Київської місцевої прокуратури № 7 скеровано клопотання про виконання ухвали Подільського районного суду міста Києва від 26.07.2018 року та повернення ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 76277 доларів США та 9140 євро, вилучених під час проведення обшуку.
У зв`язку з цим, 27.07.2018 року прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 виконано вказану ухвалу суду та видано представнику ОСОБА_1 - адвокату Пухальській І.С. грошові кошти у розмірі 76277 доларів США та 9140 євро, про що свідчить розписка Пухальської І.С. , наявна у матеріалах справи.
Таким чином, органи прокуратури додатково не повідомляли ОСОБА_1 про можливість отримання ним грошових коштів згідно ухвали Подільського районного суду міста Києва від 26.07.2018 року по справі № 758/9618/18.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч. 6 ст. 1176 ЦК України така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, його посадової або службової особи (ст. ст. 1166, 1173, 1174 ЦК України).
Під час вирішення спору про відшкодування майнової шкоди за статтями 1166, 1167, 1174 ЦК України доказуванню підлягають: факт (наявність) спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.
Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.
Як на підставу позову позивач посилається на бездіяльність слідчого чи прокурора при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42018101070000090 від 30.03.2018 року, яка виражається у не зверненні до суду з клопотанням про арешт вилучених коштів та не забезпеченні їх схоронності та негайного повернення позивачу.
Частиною першою 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. на
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги с похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (частина перша статті 1 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України)).
Кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (пункт 10 частини першої статті 3 КПК України).
Згідно з частиною першою статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування у кримінальних провадженнях визначає глава 26 КПК України.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, що можуть бути оскаржені слідчому судді на етапі досудового провадження, визначений у частині першій статті 303 КПК України. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 316 цього Кодексу (частина друга статті 303 КПК України).
Тобто, кримінальний процесуальний закон визначає спеціальний порядок розгляду скарг, які позивач заявив за правилами цивільного судовичинства.
Водночас, судом враховано, що ОСОБА_1 не є учасником кримінального провадження № 42018101070000090 від 30.03.2018 року.
З матеріалів справи убачається, що, 27.07.2018 року прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 було видано представнику ОСОБА_1 адвокату Пухальській І.С. грошові кошти у розмірі 76277 доларів США та 9140 євро.
Вказані обставини підтверджуються самою Пухальською І.С. , що прямо зазначено в позові. При цьому, Пухальська І. повідомила, що 02.08.2018 року грошові кошти у розмірі 76277 доларів США та 9140 євро разом з ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 26.07.2018 були передані особисто ОСОБА_1 .
Крім того, з позову вбачається, що ТУ ДБР порушено кримінальне провадження № 62020100000001994 за фактом неналежного зберігання доказів службовими особами Подільського УП ГУНП в м. Києві.
З викладеного вбачається, що позивачем не доведено самого факту спричинення йому майнової шкоди та протиправність дій (бездіяльності) органів досудового розслідування та прокуратури.
Також причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.
Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювана шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.
Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.
Такий причинний зв`язок у даній цивільній справі відсутній.
Крім того, позивач не надав належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту спричинення йому майнової шкоди, протиправності дій (бездіяльності) прокуратури та органу поліції та причинного зв`язку між завданою позивачу майновою шкодою та діями (бездіяльністю) прокуратури/органу поліції.
До того ж, в позові відсутні відомості щодо рішення судів, якими встановлена незаконність дій посадових осіб органів досудового розслідування та прокуратури.
З огляду на те, що позивачем не доведено наявності усіх складових елементів цивільного правопорушення, що відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком, тому у даному спорі відсутні правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення з Держави Україна на його користь матеріальної шкоди у національній валюті гривні у розмірі, що еквівалентно 76277 доларів США та 9140 євро.
На підставі вищевикладеного та керуючись:ст. ст. 19,56 Конституції України, ст.ст. 1167, 1173, 1174 ЦК України, ст. ст. 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Київської міської прокуратури та Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в м. Києві про відшкодування шкоди - залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя О.М.Соколов