СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Харків Справа № 922/4260/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Тарасова І.В.,

за участю секретаря судового засідання Довгань А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" (вх. №107 Х/2)
на ухвалу Господарського суду Харківської області від 13.01.2026 у справі №922/4260/25 постановлену в приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Хотенцем П.В. (повна ухвала складена 13.01.2026)
за заявою Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", м. Київ,
до боржника Фізичної особи-підприємця Котій Ірини Миколаївни, м. Харків,
про видачу судового наказу,
ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" звернулось до Господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи - підприємця Котій Ірини Миколаївни заборгованості за кредитним договором "Кредит"всеБІЗНЕС" №710808916418 від 20 грудня 2023 року станом на 28 листопада 2025 року включно в розмірі 57739,97 грн, з яких 47670,00 грн за сумою кредиту (тіло), включаючи прострочену заборгованість за сумою кредиту в розмірі 13241,65 грн та строкову заборгованість за сумою кредиту в розмірі 34428,35 грн, та 10069,97 грн простроченої заборгованості за комісією.
Заявником на підтвердження правомірності заявлених вимог було надано суду, зокрема, договір №710808916418 від 20.12.2023, за умовами якого боржнику надані кредитні кошти у розмірі 100 000, 00грн строком до 20.12.2026 (день сплати останнього платежу); розрахунок заборгованості; платіжні інструкції на підтвердження видачі кредиту; копію виписки по рахунку боржника; копію вимоги №582 від 28.10.2025 про погашення простроченої заборгованості у загальному розмірі 55 760,32грн, а також докази направлення цієї вимоги на адресу боржника.
У заяві про видачу судового наказу Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" повідомляє про прийняте рішення вимагати дострокового повернення, окрім простроченої заборгованості, також і залишку по тілу кредиту. Одночасно заявник стверджує, що на момент подання заяви до суду кредитний договір розірвано не було.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 04 грудня 2025 року відмовлено Акціонерному товариству "Перший український міжнародний банк", м. Київ у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи - підприємця Котій Ірини Миколаївни, м.Харків 57739,97 грн заборгованості.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.01.2026 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" задоволено; ухвалу господарського суду Харківської області від 04 грудня 2025 року у справі №922/4260/25 скасовано; справу № 922/4260/25 направлено до Господарського суду Харківської області для продовження розгляду.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.01.2026 у справі №922/4260/25 відмовлено Акціонерному товариству "Перший український міжнародний банк" у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи - підприємця Котій Ірини Миколаївни 57739,97 грн заборгованості.
Суд першої інстанції, зокрема, зазначив, що зі змісту кредитного договору №710808916418 від 20.12.2023 можна встановити, що кредитні кошти були видані боржнику на строк до 20.12.2026. Таким чином, вимагати повернення всієї суми кредитних коштів заявник може в порядку реалізації права на дострокове повернення коштів, яке передбачено частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України. Проте, зі змісту доданих до заяви про видачу судового наказу документів, не вбачається за можливе перевірити обставину реалізації Акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" права на дострокове повернення всієї суми кредиту, оскільки вимога №582 від 28.01.2025 не містить посилання на реалізацію Акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" такого права.
Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" не погодилось з ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.01.2026 та 16.01.2026 через підсистему "Електронний суд" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 13.01.2026 у справі № 922/4260/25 та передати справу до Господарського суду Харківської області для продовження розгляду заяви Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" про видачу судового наказу.
В обґрунтування заявлених апеляційних вимог вказує про таке:
- направлення вимоги про дострокове повернення кредиту змінює строк виконання зобов`язання, але не припиняє дію самого кредитного договору, який діє до повного виконання зобов`язань (ст. 599 Цивільного кодексу України). Суддя помилково ототожнив поняття "зміна строку виконання зобов`язання" (acceleration clause) та "розірвання договору", чим порушив норми матеріального права;
- можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту, у тому числі досудового врегулювання спору;
- у вимозі за вих. № 582 від 28.10.2025 заявник вказував як суму боргу, яка має бути внесена боржником для погашення поточної заборгованості, так і суму для погашення всього боргу. Водночас пред`явлення додаткових вимог щодо змісту вимоги про погашення боргу, та і взагалі умова про направлення такої вимоги, яка не передбачена жодним нормативним актом, ставить сторони в нерівне становище, що заборонено ст. 7 Господарського процесуального кодексу України;
- відмовляючи у видачі наказу через те, що суд "не вбачає можливим перевірити обставину реалізації права на дострокове повернення" через зміст вимоги за вих. № 582 від 28.10.2025, суд фактично вдався до розгляду справи по суті, що неприпустимо на стадії прийняття заяви про видачу судового наказу. Невиконання вказаної вимоги банку автоматично активує право банку, передбачене ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України та умовами договору, на стягнення всієї суми боргу. Наявність боргу підтверджується розрахунком та випискою, які були додані до заяви;
- незважаючи на те, що апеляційний суд повернув справу для розгляду (фактично – для видачі наказу, оскільки формальні недоліки були відсутні), судом першої інстанції винесено нову ухвалу про відмову. Такі дії мають ознаки упередженості та перешкоджання заявнику в реалізації права на судовий захист.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2026 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Тарасова І.В.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" (вх. № 107 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 13.01.2026 у справі № 922/4260/25; призначено справу до розгляду на "18" лютого 2026 р. о 10:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 105; витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/4260/25; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв і клопотань по суті справи та з процесуальних питань - 15 днів з дня вручення даної ухвали.
Копія ухвали апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження вручена апелянту у справі у підсистемі "Електронний суд", користувачем якої він є.
Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження надіслана ФОП Котій І.М. на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_1 .
Поштовий конверт з копією ухвали про відкриття апеляційного провадження повернувся до Східного апеляційного господарського суду з відміткою від 28.01.2026 про причину невручення "адресат відсутній".
Відповідно до частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Отже, боржник вважається належним чином повідомленим про розгляд апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.
В судове засіданні представники сторін не з`явились. 
Від боржника відзиву на апеляційну скаргу не надійшло, заяв і клопотань щодо суті спору від учасників справи не надходило.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Як було встановлено вище, саме обставини недоведеності виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу стала підставою для відмови у видачі судом судового наказу.
З цього приводу, надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що за змістом ст. 147-148 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.
Частиною 2 ст. 12 ГПК України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів слідує, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів слідує пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні. Разом із тим лише той факт, що договірні зобов`язання не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що, за загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України). Водночас, підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не випливає виникнення або порушення права грошової вимоги. Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності/порушення його права, щодо наявності прострочення виконання зобов`язання боржником (зокрема, з метою визначення періоду, який знаходиться в межах позовної давності). Однак, такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності господарського судочинства (ст. 15 ГПК України). 
Так, у випадку встановлення судом обставин, які свідчать про необґрунтованість вимог заявника у певній частині, навіть щодо частини вимог, мають місце обставини, які свідчать про відсутність без спірності вимог, що є обов`язковою умовою наказного провадження, а отже суд повинен відмовити у видачі наказу з таких підстав. При цьому, законом не передбачено обов`язку суду здійснювати перерахунок заявлених вимог та право суду видавати судовий наказ в частині заборгованості, заявленої в межах конкретного виду вимоги, так як у протилежному випадку суд, буде здійснювати розгляд вимог у порядку, який притаманний для позовного провадження, що суперечить цільовому призначенню інституту наказного провадження.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
За доводами заявника між ним та боржником за допомогою системи "Інтернет Банкінг" шляхом укладення в електронному вигляді та підписання електронним цифровим підписом було укладено кредитний договір "Кредит "всеБІЗНЕС" №710808916418 від 20.12.2023.
Відповідно до умов цього договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені договором та типовими умовами.
Відповідно до п. 1.1.3 кредитного договору "Кредит "всеБізнес" №710808916418 від 20.12.2023 строк кредитування передбачений до 20.12.2026 включно.
На виконання цього кредитного договору, заявник перерахував на поточний рахунок боржника кредитні кошти у розмірі 100 000,00 грн (з урахуванням 1000,00 грн на сплату комісії).
Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити плану за кредит в розмірах та строки, зазначені в наведеному Графіку платежів (п. 1.4 кредитного договору).
Банк стверджує, що позичальником в порушення відповідних умов кредитного договору та приписів законодавства не повернуто у визначений умовами кредитного договору строк кредитні кошти та не сплачено в повному обсязі комісійну винагороду за обслуговування кредиту, тому, в силу частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.
Водночас згідно з ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Типовими умова кредитування в рамках кредитного договору "Кредит "всеБізнес", укладеного в системі інтернет-банкінг ПУМБ Digital Business АТ "ПУМБ", що діють з 08.02.2023 (далі-Умови) передбачено, що несплата позичальником будь-якої суми, що належить до сплати на користь банку згідно з договором/типовими умовами, у передбачений ними строк, та/або невиконання або неналежне виконання позичальником будь-яких інших обов`язків за договором тлумачиться як несприятлива подія (п.п. 1 п. 4.1 Умов).
У випадку виникнення будь-якої несприятливої події, банк набуває право вимагати від позичальника достроково повернути виданий позичальникові кредит, а позичальник зобов`язаний, незважаючи на положення п. 1.1.3, п. 1.4 договору, п. 5.1.1 Типових умов, виконати таку вимогу банку і повернути отриманий кредит в повному обсязі разом із платою за кредит і штрафними санкціями, що підлягають сплаті позичальником на користь банку згідно з договором, в строк не пізніше 1(одного) банківського днів з моменту отримання відповідної вимоги (п. 4.2 Умов).
До матеріалів заяви АТ "ПУМБ" приєднав вимогу від 28.10.2025 №582 про погашення боржником простроченої заборгованості, згідно з якою АТ "ПУМБ" вимагав від боржника негайно погасити прострочену кредитну заборгованість згідно з графіком погашення платежів у загальному розмірі 55 760,32 грн (з чого саме складається зазначена кредитна заборгованість зі змісту наданої вимоги встановити не вбачається за можливе), крім того банк не просив достроково повернути кредит у повному обсязі, що не може розцінюватись судом як вимога, яка подана на підставі п. 4.2 Умов. Водночас у вказаній вимозі має місце зазначення, що остаточна сума процентів буде нарахована на момент фактичного погашення кредиту (-ів) в повному обсязі та додатково пред`явлена до сплати.
Відтак, матеріали поданої заяви не містять доказів настання строку виконання обов`язку щодо дострокового повернення кредиту боржником. Тобто заявником заявлено вимоги, зокрема, про стягнення заборгованості за кредитним договором "Кредит "всеБІЗНЕС" №710808916418 від 20.12.2023 у сумі 57 739,97 грн, яка складається з 47 670 грн простроченої заборгованості за сумою кредиту, включаючи прострочену заборгованість за сумою кредиту в сумі 13 241,645 грн та строкову заборгованість за сумою кредиту в сумі 34 428,35 грн, простроченої заборгованості за комісією в сумі 10 069,97 грн, строк погашення за якою в повному обсязі ще не настав, оскільки кінцевий термін повернення кредиту був встановлений 20.12.2026. Отже, безспірність стягнення цієї суми заборгованості не є документально підтвердженою.
Враховуючи вищевикладене, заявником порушено вимоги статті 150 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, не додано документів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. 
А отже, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що із змісту заяви АТ "ПУМБ" про стягнення 57 739,97 грн з боржника - фізичної особи-підприємця Котій Ірини Миколаївни не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, що є підставою для постановлення ухвали про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У цій справі апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків Господарського суду Харківської області щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" про видачу судового наказу (вх.№ 4260/25 від 02.12.2025).
Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які (доводи і вимоги апеляційної скарги) у даному випадку не підтверджують постановлення оскаржуваної ухвали із порушеннями, визначеними ст.277 ГПК України, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог у порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" підлягає залишенню без задоволення, оскаржувана ухвала Господарського суду Харківської області від 13.01.2026 у справі №922/4260/25 - без змін.
За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 13.01.2026 у справі №922/4260/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 27.02.2026.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Я.О. Білоусова 

Суддя І.В. Тарасова