КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2026 року м.Київ №320/55820/24
Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправною бездіяльність,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, у якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві “Про пенсійне забезпечення громадянина ОСОБА_1 ” від 19 липня 2024 року № 104250013217;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві встановити та виплатити надбавку до пенсії, як почесному донору, передбачену частиною п`ятою статті 21 Закону України “Про безпеку та якість донорської крові та компонентів крові” від 30 вересня 2020 року № 931-ІХ, починаючи з 11 липня 2024 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером за віком та набув статусу «Почесний донор України», що підтверджується відповідним посвідченням. У зв`язку з цим він має право на встановлення надбавки до пенсії у розмірі, визначеному законом. З метою реалізації свого права позивач звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про встановлення відповідної надбавки, додавши необхідні документи. Однак відповідачем було прийнято рішення про відмову у встановленні такої надбавки з мотивів невідповідності посвідчення встановленій формі. Позивач вважає зазначене рішення протиправним, оскільки його посвідчення відповідає вимогам законодавства, а відмова фактично порушує його право на соціальний захист та отримання передбачених законом виплат.
Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Відповідач не скористався правом подачі відзиву на позовну заяву. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорту. 
Позивач з жовтня 2022 року отримує пенсію за віком.
12 квітня 2024 року позивачу було видано посвідчення «Почесний донор України», яке підтверджує набуття відповідного статусу.
11 липня 2024 року позивач звернувся до сервісного центру Пенсійного фонду України із заявою про встановлення надбавки до пенсії як почесному донору, додавши до неї необхідні документи.
Розгляд заяви здійснювався Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві за принципом екстериторіальності, за результатами якого 19 липня 2024 року прийнято рішення про відмову у встановленні надбавки.
Підставою відмови зазначено невідповідність поданого посвідчення формі, передбаченій законодавством.
Не погоджуючись із таким рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом з метою захисту свого порушеного права. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 21 Закону України «Про безпеку та якість донорської крові та компонентів крові» форма посвідчення донора та порядок його вручення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Донори, які здійснили донації у визначеному законом обсязі, набувають статусу Почесного донора України, про що їм видається відповідне посвідчення та вручається нагрудний знак. При цьому Почесні донори України мають право на отримання надбавки до пенсії у розмірі 10 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць.
Відповідно до пунктів 1, 2 та 8 Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Почесний донор України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.11.2021 № 1266, зазначений Порядок визначає процедуру видачі посвідчення та вручення нагрудного знака. Посвідчення є документом, що підтверджує статус Почесного донора України та надає право користуватися пільгами, встановленими законом. Видача посвідчення і вручення нагрудного знака здійснюється уповноваженими закладами охорони здоров`я або відповідними органами виконавчої влади.
Згідно із затвердженим зразком посвідчення «Почесний донор України», таке посвідчення є безстроковим і дійсним на всій території України, що підтверджує сталий характер набутого статусу.
Відповідно до частини першої статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначення або перерахунок пенсії здійснюється за зверненням особи або в окремих випадках автоматично.
Згідно з частиною першою статті 45 цього Закону пенсія призначається з дня звернення за її призначенням.
Пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, передбачено, що заява про призначення або перерахунок пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.
Відповідно до пункту 2.6 зазначеного Порядку для встановлення надбавок до пенсії подаються, зокрема, документи про нагородження нагрудним знаком «Почесний донор України», які підтверджують право особи на відповідні пільги.
Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви здійснюється формування електронної пенсійної справи за принципом екстериторіальності.
Відповідно до пункту 4.7 цього Порядку орган, що призначає пенсію, зобов`язаний забезпечити всебічний, повний та об`єктивний розгляд усіх поданих документів та у встановлений строк повідомити особу про прийняте рішення із зазначенням підстав його прийняття.
Оцінивши подані сторонами докази, пояснення та доводи, викладені у позовній заяві і запереченнях відповідача, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає, зокрема, право на забезпечення у старості.
Згідно з частиною п`ятою статті 21 Закону України «Про безпеку та якість донорської крові та компонентів крові» особи, які мають статус «Почесний донор України», мають право на отримання надбавки до пенсії у встановленому законом розмірі.
Судом встановлено, що позивач набув статусу «Почесний донор України», що підтверджується відповідним посвідченням, виданим уповноваженим закладом охорони здоров`я. Вказане посвідчення є належним доказом підтвердження відповідного статусу, що прямо передбачено законодавством. 
Відповідно до пункту 2 Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Почесний донор України», посвідчення є документом, що підтверджує статус особи та надає право на користування пільгами, встановленими законом.
Таким чином, саме наявність посвідчення, а не будь-які інші формальні ознаки, є визначальною для підтвердження права особи на відповідні соціальні гарантії.
Суд критично оцінює твердження відповідача про невідповідність посвідчення встановленій формі, оскільки чинним законодавством форма посвідчення визначається підзаконним нормативно-правовим актом, а не положеннями закону, на які посилається відповідач.
При цьому матеріалами справи підтверджено, що посвідчення позивача є чинним, відповідає зразку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, а тому є належним та допустимим доказом його статусу. 
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у встановленні надбавки до пенсії, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені законом, чим порушив вимоги статті 19 Конституції України.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України суд перевіряє, чи прийняте рішення суб`єкта владних повноважень обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин справи.
У даному випадку відповідачем не було забезпечено повного та об`єктивного розгляду поданих позивачем документів, а висновки про відмову ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову у встановленні надбавки до пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.
З метою ефективного захисту порушеного права позивача та відповідно до частини третьої статті 245 КАС України, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача встановити та виплатити позивачу надбавку до пенсії як почесному донору України з дня звернення із відповідною заявою.
Такий спосіб захисту є належним та ефективним, оскільки безпосередньо спрямований на відновлення порушеного права позивача.
Інші доводи та заперечення учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. 
З метою дотримання принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
З огляду на вищенаведене, на думку суду, у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах вимог ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано.
За визначенням ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Достатніми, у розумінні ч. 1 ст. 76 КАС України, є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За змістом ч. 2 вищезазначеної правової норми процесуального закону, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Разом з тим частина перша статті 77 КАС України покладає на кожну сторону обов`язок довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Тому, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено обґрунтованість заявлених вимог, відтак позов підлягає задоволенню.
Враховуючи, що позов належить задовольнити, а позивач поніс судові витрати із сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією, суд дійшов висновку про стягнення частини понесених позивачем судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у сумі 1211,20 грн.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві “Про пенсійне забезпечення громадянина ОСОБА_1 ” від 19 липня 2024 року № 104250013217.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код ЄДРПОУ 42098368) встановити та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) надбавку до пенсії, як почесному донору, передбачену частиною п`ятою статті 21 Закону України “Про безпеку та якість донорської крові та компонентів крові” від 30 вересня 2020 року № 931-ІХ, починаючи з 11 липня 2024 року, з урахуванням фактично виплачених сум. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код ЄДРПОУ 42098368) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ). на користь ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ). 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.