Справа № 344/20312/25 
Провадження № 3/344/150/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Деркач Н.І., за участю захисника Абрам`юка А.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, – 
В С Т А Н О В И В: 

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №509141 від 10.11.2025 року слідує, що 10 листопада 2025 року о 15 год. 21 хв. в м. Івано-Франківськ, по вул. Тролейбусна, 18, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на місці події у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї вини у вчиненому правопорушенні не визнав. Пояснив суду, що він проживає в АДРЕСА_1 , з ним по сусідству проживає ОСОБА_2 з яким у нього систематично виникає побутовий конфлікт щодо паркування автомобіля у дворі житлового будинку. Сусід неодноразово погрожував йому, що надішле на нього поліції і ТЦК, оскільки бажає провчити його. Вказує, що на момент прибуття поліції він не перебував за кермом автомобіля, вийшов зі своєї квартири, що чітко вбачається з нагрудних камер працівників поліції. Вважає, що причиною цієї ситуації є саме неприязні стосунки із сусідом ОСОБА_2 , який спровокував вказану ситуацію. Просить закрити провадження в справі щодо нього, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Захисник ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження в справі щодо ОСОБА_1 , вважає, що працівники поліції на місці події не встановили повно всі обставини, в матеріалах справи відсутні докази того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, звертає увагу на те, що єдиним доказом, який на думку працівників поліції підтверджує факт керування автомобілем є свідчення особи, яка викликала поліцію та в якої з ОСОБА_1 тривалий час існують неприязні відносини. Просить закрити провадження у даній справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, оскільки у діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад даного адміністративного правопорушення. 
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив суду, що він проживає в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 є його сусідом. 10.11.2025 року він перебував вдома, близько 15 год. 20 хв. знаходився на балконі своєї квартири, бачив як під будинок приїжджали працівники поліції, розшукували когось, з`ясовували якісь обставини. Пізніше він бачив як з під`їзду вийшов ОСОБА_1 , він був у тапочках, розмовляв з працівниками поліції. 
Роз`яснивши вимоги ст.268 КУпАП, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка, доводи захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи, відеоматеріали, які долучено до матеріалів провадження, суд вважає, що провадження в справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП з огляду на наступне.
За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основу суворого дотримання законності.
Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до змісту вимог ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З досліджених в судовому засіданні відеоматеріалів слідує, що на відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції, зокрема, на відео файлі з назвою «clip0» в часі запису 15:27 год. працівник поліції запитав особу, яка викликала екіпаж «де водій?», на що останній відповів, що після їхнього конфлікту віднявся у квартиру. О 15:29 год. працівник поліції вказує, що він зараз спробує «розвести» ОСОБА_1 на те щоб він вийшов з квартири. Далі о 15:30 год. до працівників поліції з під`їзду вийшов ОСОБА_1 . Далі о 15:31 год. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розпочався конфлікт з даного приводу.
Суд звертає увагу на те, що відеозапис здійснений на місці події, не містить повної інформації про події, які мали місце. 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, правопорушення зазначене як вчинене в часі 15:21 год., а відеозапис з нагрудних камер працівників поліції розпочинається з часу 15:26 год. На відеозаписі встановлено чоловіка, який вказує про наявність конфлікту між ним та його сусідом з приводу паркування автомобіля, на момент прибуття працівників поліції на виклик ОСОБА_1 на місці події не встановлено, він знаходився у квартирі. 
Таким чином, відеозапис з нагрудних камер працівників поліції та інші письмові докази не відображають подій, які мали місце до приїзду працівників поліції, самого моменту керування ОСОБА_1 автомобілем, подій після нього, а отже не спростовує пояснення сторони захисту, а також показання свідка, який був допитаний у ході судового розгляду. Доказів того, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом в ході судового розгляду не здобуто.
Крім цього, суд викликав в судове засідання заявника ОСОБА_2 для надання пояснень, однак він в судове засідання не з`явився, про причини неявки в судове засідання не повідомив.
Як вбачається із відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наявні тривалі неприязні відносини з приводу паркування автомобілів, про що вказав і сам ОСОБА_2 , а тому письмові пояснення, які він надав при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суд оцінює критично, та не бере до уваги.
Відповідно, при відсутності достатніх даних, що особа керувала транспортним засобом, подальше її проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції чи відмова від проходження такого огляду, не можуть слугувати підставою для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП. 
ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнає та стверджує, що не керував автомобілем.
Відповідно до п.1.10 ПДР, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Відповідно до пункту 27 Постанови ПВССУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Для притягнення до відповідальності за ст.130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. Таким чином, з огляду на положення п.1.10 ПДР та диспозицію ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 в даній ситуації неможливо визнати водієм, оскільки матеріали справи не містять відомостей, які б об`єктивно підтверджували факт керування ним транспортним засобом.
Отже, враховуючи, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є особа, яка керувала транспортним засобом, а оскільки, виходячи з матеріалів справи, відсутні докази, які б підтверджували сам факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то в діях останнього відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення.
Будь-яких інших доказів, які б об`єктивно підтверджували про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і не здобуто під час судового розгляду. В той же час, відповідно до ст.62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Під час складання протоколу не дотримано вимог чинного законодавства щодо належності та допустимості доказів, працівниками поліції не вжито належних заходів щодо встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, не надано жодних належних і допустимих доказів, які могли б підтвердити факт скоєння ним правопорушення, а факт вчинення правопорушення не зафіксовано належним чином, як того вимагає КУпАП. 
За таких обставин, встановлюючи, у відповідності до ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у справі відсутні.
Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 , відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду, тому, відповідно до змісту п.1 ст.247 КУпАП провадження в даній справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.7, 9, 245, 251, п.1 ст.247, 283, 284 КУпАП, - 
П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП – закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга на постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Наталія ДЕРКАЧ