ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 р. 	Справа № 520/29638/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Семененко М.О.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2026, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., повний текст складено 22.01.26 по справі № 520/29638/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом, в якому просив суд:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 17.10.2025 №203040017988, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплатити з 23.10.2023 року ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV ОСОБА_1 починаючи з 23.10.2023 року, зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 25.12.1984 по 02.07.1985, з 16.08.1990 по 28.12.1990, з 18.06.1991 по 29.07.1991, з 14.05.1992 по 29.11.1996, з 05.12.1996 по 29.07.2002.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно відмовив у зарахуванні до страхового стажу періоди роботи з 25.12.1984 по 02.07.1985, з 16.08.1990 по 28.12.1990, з 18.06.1991 по 29.07.1991, з 14.05.1992 по 29.11.1996, з 05.12.1996 по 29.07.2002. Вважає, що оскільки на нього не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, він не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2026 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 17.10.2025 №203040017988, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.10.2025 року про призначення пенсії за віком від 09.10.2025, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 25.12.1984 по 02.07.1985, з 16.08.1990 по 28.12.1990, з 18.06.1991 по 29.07.1991, з 14.05.1992 по 29.11.1996, з 05.12.1996 по 29.07.2002.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 242 грн. (двісті сорок дві гривні) 24 коп.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 242 грн. (двісті сорок дві гривні) 24 коп.
Відповідачі, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційних скарг відповідачі посилаються на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на їх думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, в апеляційній скарзі, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, посилається на те, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 27 років 07 місяців 16 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.
За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано згідно трудової книжки від 27.07.1982 серії НОМЕР_1 періоди роботи: - з 25.12.1984 по 02.07.1985, оскільки виправлення в даті наказу на звільнення не завірено належним чином; - з 16.08.1990 по 28.12.1990, оскільки печатка на запису про звільнення не придатна для сприйняття змісту в повному обсязі; - 18.06.1991 по 29.07.1991, оскільки виправлення в даті наказу на звільнення не завірено належним чином; - період роботи з 14.05.1992 по 29.11.1996, оскільки дата наказу на прийняття на роботу 12.05.1993 не відповідає даті прийняття на роботу — 14.05.1992; - період роботи з 05.12.1996 по 29.07.2002, оскільки виправлення в даті наказу на прийняття на роботу не завірено належним чином та не зазначена назва установи (організації) при прийнятті роботу. До страхового стажу зараховано періоди роботи з 01.01.1999 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.05.2022 згідно із відомостями про роботу та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. За наведених обставин, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення 17.10.2025 № 203040017988 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Крім того, ГУ ПФУ в Донецькій області, зазначає, що звернувшись до суду з позовною заявою 10.11.2025, ОСОБА_1 заявив вимоги про визнання протиправними дій Головного управління щодо відмови в призначенні пенсії за віком з 23.10.2023. Отже, на думку скаржника, позивачем пропущений шестимісячний строк звернення до суду.
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що за результатами розгляду документів при обчисленні страхового стажу не зараховано згідно трудової книжки від 27.07.1982 НОМЕР_1 : - період роботи з 25.12.1984 по 02.07.1985, оскільки виправлення в даті наказу на звільнення не завірено належним чином; - період роботи з 16.08.1990 по 28.12.1990, оскільки печатка на запису про звільнення не придатна для сприйняття змісту в повному обсязі; - період роботи з 18.06.1991 по 29.07.1991, оскільки виправлення в даті наказу на звільнення не завірено належним чином; - період роботи з 14.05.1992 по 29.11.1996, оскільки дата наказу на прийняття на роботу 12.05.1993 не відповідає даті прийняття на роботу - 14.05.1992; - період роботи з 05.12.1996 по 29.07.2022 оскільки виправлення в даті наказу на прийняття на роботу не завірено належним чином та не зазначена назва установи (організації) при прийнятті на роботу. Період провадження ФОП діяльності зараховано згідно інформації про нарахування та сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Позивач по справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційні скарги, відповідно до вимог ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Зі змісту апеляційних скарг вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволених позовних вимог, отже, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, в межах розгляду цієї справи надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачами частині.
Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційних скарг рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не підлягає задоволенню, натомість апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що у зв`язку з досягненням пенсійного віку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-VI.
За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та прийнято рішення від 17.10.2025 №203040017988, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
Підставою для відмови в призначенні пенсії в вказаному рішенні вказано, що не зараховано згідно трудової книжки від 27.07.1982 НОМЕР_1 :
- період роботи з 25.12.1984 по 02.07.1985, оскільки виправлення в даті наказу на звільнення не завірено належним чином, що є порушенням п. 2.5 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників на підприємствах, в установах і організаціях», яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162;
- період роботи з 16.08.1990 по 28.12.1990, оскільки печатка на запису про звільнення не придатна для сприйняття змісту в повному обсязі, що є порушенням п. 4.1 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників на підприємствах, в установах і організаціях», яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162;
- період роботи з 18.06.1991 по 29.07.1991, оскільки виправлення в даті наказу на звільнення не завірено належним чином, що є порушенням п. 2.5 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників на підприємствах, в установах і організаціях», яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162;
- період роботи з 14.05.1992 по 29.11.1996, оскільки дата наказу на прийняття на роботу 12.05.1993 не відповідає даті прийняття на роботу — 14.05.1992, що є порушенням п. 2.4 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 № 58;
- період роботи з 05.12.1996 по 29.07.2002, оскільки виправлення в даті наказу на прийняття на роботу не завірено належним чином та не зазначена назва установи (організації) при прийнятті на роботу, що є порушенням п. 2.6 та п. 2.14 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 № 58.
Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010) від 17.10.2025 №203040017988, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Обираючи належний спосіб захисту прав позивача, суд вважав за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.10.2025 року про призначення пенсії за віком від 09.10.2025, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 25.12.1984 по 02.07.1985, з 16.08.1990 по 28.12.1990, з 18.06.1991 по 29.07.1991, з 14.05.1992 по 29.11.1996, з 05.12.1996 по 29.07.2002.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційних скарг, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (рішення підлягає перегляду в частині задоволених позовних вимог), колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі – Закон України № 1058-IV).
Частиною першою статті 9 Закону України № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 26 Закону України № 1058-ІV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017. Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років. 
З огляду на приписи наведених положень, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 30 років.
Згідно з частиною першою статті 44 Закону України № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 № 22-1, (далі - Порядок № 22-1) зокрема, встановлено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Відповідно до пункту 1.7 Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви (пункт 1.8 Порядку № 22-1).
За змістом пункту 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:
1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;
2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу);
3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01.07.2000 орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30.06.2000 (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам... у разі якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 (додаток 5) ;
4) відомості про місце проживання особи.
Пунктом 4.2 Порядку № 22-1 встановлено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Відповідно до пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Отже, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. До заяви про призначення пенсії додаються документи відповідно до встановленого Переліку. За результатами розгляду заяви про призначення пенсії та поданих документів органом, що призначає пенсію, визначеним за принципом екстериторіальності, приймається відповідне рішення (про призначення або відмову у призначенні пенсії). При цьому рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії приймається органом, що призначає пенсію, на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.
Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з досягненням пенсійного віку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України № 1058-VI.
За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та прийнято рішення від 17.10.2025 №203040017988, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) відповідно до Закону України №1058-IV.
Підставою для відмови в призначенні пенсії у вказаному рішенні вказано, що не зараховано згідно трудової книжки від 27.07.1982 НОМЕР_1 :
- період роботи з 25.12.1984 по 02.07.1985, оскільки виправлення в даті наказу на звільнення не завірено належним чином, що є порушенням п. 2.5 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників на підприємствах, в установах і організаціях», яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162.;
- період роботи з 16.08.1990 по 28.12.1990, оскільки печатка на запису про звільнення не придатна для сприйняття змісту в повному обсязі, що є порушенням п. 4.1 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників на підприємствах, в установах і організаціях», яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162.;
- період роботи з 18.06.1991 по 29.07.1991, оскільки виправлення в даті наказу на звільнення не завірено належним чином, що є порушенням п. 2.5 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників на підприємствах, в установах і організаціях», яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162.;
- період роботи з 14.05.1992 по 29.11.1996, оскільки дата наказу на прийняття на роботу 12.05.1993 не відповідає даті прийняття на роботу — 14.05.1992, що є порушенням п. 2.4 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 № 58.;
- період роботи з 05.12.1996 по 29.07.2002, оскільки виправлення в даті наказу на прийняття на роботу не завірено належним чином та не зазначена назва установи (організації) при прийнятті на роботу, що є порушенням п. 2.6 та п. 2.14 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 № 58.
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до частин першої – четвертої статті 24 Закону України № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі – Закон України № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Статтею 62 Закону України № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі – Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 01.01.2004.
У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно із пунктами 23 - 27 Порядку № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).
Для підтвердження стажу роботи приймаються лише ті відомості про період роботи, що внесені до довідки на підставі документів, або відповідно до вимог цього Порядку.
Довідки, видані колгоспами при залишенні членом колгоспу роботи, а також довідки, видані в більш пізній період колгоспами, які згодом припинили свою діяльність, можуть братися до уваги й тоді, коли вони не містять підстав видачі.
У тих випадках, коли періоди роботи зараховуються до стажу роботи на підставі показань свідків, один із яких свідчить про роботу заявника за більший період, ніж інші, встановленим вважається період, який підтверджений двома або більше свідками.
Якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.
У тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.
З аналізу наведених норм слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування є трудова книжка, а у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній або в трудовій книжці містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач надав до пенсійного органу трудову книжку від 27.07.1982 НОМЕР_1 , яка містить записи про роботу:
- з 25.12.1984 по 02.07.1985 столяром УПТК «Промстрой2» (запис 5-6); 
- з 16.08.1990 по 28.12.1990 каменярем кооператив «Топаз» (запис 9-10); 
- з 18.06.1991 по 29.07.1991 плотником Хлібокомбінат №8 (запис 11-12); 
- з 14.05.1992 по 29.11.1996 плотником СУРФ «Северукрстудстрой» (запис 15-16); 
- з 05.12.1996 по 29.07.2002 експедитором ПП «Джерела» (запис 17-18).
Разом із тим, записи в трудовій книжці позивача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області визнало недостатніми для підтвердження трудового стажу.
У спірний період роботи позивача порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, положення якої діяли до 29.07.1993, а з 29.07.1993 - Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.
Відповідно до п.2.2 Інструкції №162 до трудової книжки вносяться зокрема, відомості, про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (распорядження), а при звільненні - в день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) п.2.3 Інструкції №162.
Згідно п.4.1 Інструкції №162 при звільненні робочого або службовця всі записи про роботу, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Відповідно до пунктів 1.1, 2.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.
За змістом пункту 2.2 Інструкції №58 до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Відповідно до п. 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції №58).
Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.
З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 р. у справі №677/277/17.
Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
У постанові Верховного Суду від 11.05.2022 року у справі № 120/1089/19-а, викладена правова позиція, суть якої полягає в тому, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших документах, за внесення яких вона не була відповідальна. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала особа у той чи інший період роботи, за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 трудова діяльність позивача складається, зокрема, з наступних періодів:
- з 25.12.1984 по 02.07.1985 столяром УПТК «Промстрой2» (запис 5-6);
- з 16.08.1990 по 28.12.1990 каменярем кооператив «Топаз» (запис 9-10);
- з 18.06.1991 по 29.07.1991 плотником Хлібокомбінат №8 (запис 11-12);
- з 14.05.1992 по 29.11.1996 плотником СУРФ «Северукрстудстрой» (запис 15-16);
- з 05.12.1996 по 29.07.2002 експедитором ПП «Джерела» (запис 17-18).
Зазначені записи у трудовій книжці є чіткими, зрозумілими, скріплені підписами відповідальних осіб.
Суд зазначає, що записи у трудових книжках позивача свідчать про послідовність хронології подій та їх логічній відповідності.
Разом з тим, до матеріалів справи відповідачами не надано доказів того, що спірні записи в трудових книжках позивача є сфальсифікованими або мають підробний характер, а отже, суд приходить до висновку, що у відповідачів відсутні підстави для неврахування спірних періодів роботи, відображених в трудовій книжки позивача.
Щодо посилання відповідачів на недоліки заповнення трудової книжки позивача (виправлення в даті наказу на звільнення не завірено належним чином, печатка на запису про звільнення не придатна для сприйняття змісту в повному обсязі, виправлення в даті наказу на звільнення не завірено належним чином, дата наказу на прийняття на роботу 12.05.1993 не відповідає даті прийняття на роботу — 14.05.1992, виправлення в даті наказу на прийняття на роботу не завірено належним чином та не зазначена назва установи (організації) при прийнятті на роботу), суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані обставини не можуть слугувати підставою для неврахування спірних періодів роботи до страхового стажу позивача, оскільки обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.
Враховуючи вищевикладене, спірні періоди роботи позивача згідно трудової книжки НОМЕР_1 , підлягають врахуванню до страхового стажу позивача.
Окрім того, колегія суддів зазначає, що частиною 3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
До того ж і відповідно абзацу 3 п.1.7 Порядку №22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
Проте, пенсійний орган не подав жодних доказів та не навів жодних аргументів на підтвердження правомірності дій з приводу не реалізації управлінської функції у порядку наведених норм.
У даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права на призначення пенсії через неможливість перевірки достовірності спірних періодів, у зв`язку з відсутністю уточнених даних.
Таким чином, у спірних правовідносинах Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, при прийнятті спірного рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком, не забезпечив реалізацію управлінської функції із дотриманням вимог ч. 2 ст. 2 КАС України.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення № 203040017988 від 17.10.2025 прийнято ГУ ПФУ в Донецькій області не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
В свою чергу, покладення судом першої інстанції дій зобов`язального характеру на ГУ ПФУ в Харківській області, колегія суддів вважає помилковими, з огляду на таке.
Порядком №22-1 визначено що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (абз.14 п. 4.2).
Пунктом 4.10 Порядку №22-1 передбачено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
Системний аналіз вказаних норм свідчить, що за загальним правилом відповідачем у справі має бути саме той суб`єкт владних повноважень, який прийняв рішення, вчинив дії чи допустив бездіяльність, які є предметом судової перевірки.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що з урахуванням принципу екстериторіальності, у випадку скасування судом рішення про відмову в призначенні пенсії має здійснюватися саме тим територіальним органом Пенсійного фонду України, якого було уповноважено розглядати подану особою заяву вперше.
Судовим розглядом встановлено, що відповідно до п. 4.2 Порядку №22-1, для прийняття рішення, за результатами поданої позивачем заяви, за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, рішенням якого позивачу відмовлено в призначенні пенсії.
Отже, дії зобов`язального характеру щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 09.10.2025 року про призначення пенсії за віком від 09.10.2025, із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 25.12.1984 по 02.07.1985, з 16.08.1990 по 28.12.1990, з 18.06.1991 по 29.07.1991, з 14.05.1992 по 29.11.1996, з 05.12.1996 по 29.07.2002, має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії, яким у спірних правовідносинах є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, тому судове рішення в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вчинити зазначені дії.
Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладених в постановах від 24.11.2025 р. в справі № 240/25327/24, від 09.07.2024 р. в справі № 240/16372/23, від 08.02.2024 р. в справі № 500/1216/23, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуються судом.
Отже, суд першої інстанції вищенаведеного не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.10.2025 року про призначення пенсії за віком від 09.10.2025, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 25.12.1984 по 02.07.1985, з 16.08.1990 по 28.12.1990, з 18.06.1991 по 29.07.1991, з 14.05.1992 по 29.11.1996, з 05.12.1996 по 29.07.2002.
Твердження ГУ ПФУ в Донецькій області, що звернувшись до суду з позовною заявою 10.11.2025, ОСОБА_1 заявив вимоги про визнання протиправними дій Головного управління щодо відмови в призначенні пенсії за віком з 23.10.2023, з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, колегія суддів не бере до уваги, оскільки рішенням суду першої інстанції в цій частині позовних вимог було відмовлено, та враховуючи, що позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується, підстав надавати правову оцінку рішенню суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, колегія суддів не вбачає.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2026 у справі № 520/29638/25 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.10.2025 року про призначення пенсії за віком від 09.10.2025, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 25.12.1984 по 02.07.1985, з 16.08.1990 по 28.12.1990, з 18.06.1991 по 29.07.1991, з 14.05.1992 по 29.11.1996, з 05.12.1996 по 29.07.2002 та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344) витрат по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 242 грн. (двісті сорок дві гривні) 24 коп. та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2026 по справі № 520/29638/25 - скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.10.2025 року про призначення пенсії за віком від 09.10.2025, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 25.12.1984 по 02.07.1985, з 16.08.1990 по 28.12.1990, з 18.06.1991 по 29.07.1991, з 14.05.1992 по 29.11.1996, з 05.12.1996 по 29.07.2002 та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344) витрат по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 242 грн. (двісті сорок дві гривні) 24 коп.
Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.10.2025 року про призначення пенсії за віком від 09.10.2025, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 25.12.1984 по 02.07.1985, з 16.08.1990 по 28.12.1990, з 18.06.1991 по 29.07.1991, з 14.05.1992 по 29.11.1996, з 05.12.1996 по 29.07.2002.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька обл., 84122, ЄДРПОУ 13486010) витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в сумі 242 грн. (двісті сорок дві гривні) 24 коп.
В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2026 у справі № 520/29638/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		М.О. Семененко 	
Судді	   	З.Г. Подобайло   І.С. Чалий