Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2026 р. № 520/31543/25 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року по справі №520/22323/23 середнього заробітку за час затримки розрахунку у повному обсязі;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити доплату ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року по справі №520/22323/23 середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 368 818,36 грн.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.
Керуючись приписами ст. 171, 257, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 № 159 від 15.05.2021 ОСОБА_1 було звільнено, виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.
Згідно інформаційної довідки про виплату індексації грошового забезпечення № 1216/Ф від 30.11.2020 року сума індексації грошового забезпечення позивачу за грудень 2015 року нарахована в розмірі 1027,99 грн за базовим місяцем січнем 2014 року, а за період з грудня 2018 року по травень 2020 року сума індексації грошового забезпечення – 4000,02 грн. (а.с.13).
Також з вищевказаної інформаційної довідки вбачається, що за період з січня 2016 року по листопад 2018 року не нараховано суми індексації грошового забезпечення позивачу.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом.
Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 р.у справі № 520/3256/21 адміністративний позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо встановлення січня 2014 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо не врахування абзаців 4-6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.03.2018 року по 15.05.2020 року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 АДРЕСА_2 ) за період з 01.12.2015 року по 15.05.2020 року, із застосуванням січня 2008 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, а в період з 01.03.2018 року по 15.05.2020 року із застосуванням проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) з урахуванням абзаців 4-6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2021 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 по справі № 520/3256/21 - в частині задоволення позову - скасовано.
Прийнято в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо встановлення січня 2014 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в грудні 2015 року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 застосувати січень 2008 для обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації грошового забезпечення в грудні 2015 року, здійснивши ОСОБА_1 виплату індексації, з урахуванням проведених виплат.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.01.2016 до 30.04.2018.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 30.04.2018 року, а за період з 01.12.2018 по 15.05. 2020 року, здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення ,з урахуванням проведених виплат.
В іншій частині позову відмовлено.
На виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року у справі № 520/3256/21, відповідачем було виплачено належне позивачу грошове забезпечення 19.07.2023 року в розмірі 68 344,40 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року по справі №520/22323/23 було зобов?язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при виключенні зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, - період з 16.05.2020 по 18.07.2023, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення з військової служби відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100.
На підтвердження виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року по справі № 520/22323/23 відповідачем до виконавчої служби було надано платіжну інструкцію про перерахування коштів у розмірі 114 672,19 грн про виплату середнього заробітку.
06.08.2025 виконавчою службою було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №78333041.
В адміністративному позові позивач посилається на те, що виплату середнього заробітку було здійснено не в повному обсязі, а тому позивач оскаржив постанову виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження №78333041 до Харківського окружного адміністративного суду – справа № 520/22156/25.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року у справ № 520/22156/25 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (пл. Ростовцева, буд. 1,м. Балаклія, Харківська область,64200, код ЄДРПОУ35039424) про визнання протиправною постанову та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд зазначив, що до повноважень державного виконавця не входить перевірка саме правильності розміру нарахування боржником середнього заробітку при виключенні зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з військової служби, у разі якщо така сума не визначена в судовому рішенні. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що незгода позивача з правильністю здійсненого боржником розрахунку середнього заробітку при виключенні зі списків особового складу та всіх видів забезпечення є окремим предметом позовних вимог та не може бути предметом розгляду справи про оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження.
Позивач посилається на те, що дії відповідача щодо виплати позивачу середнього заробітку на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року по справі №520/22323/23 у розмірі 14,72% від загального розміру середнього заробітку є необгрунтованим, що стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
Так, період затримки розрахунку у цій справі охоплюється періодом з 16.05.2020 по 18.07.2023.
Період з 16.05.2020 по 18.07.2022 регулюється редакцією статті 117 Кодексу законів про працю України, до внесення у неї змін Законом № 2352-ІХ, тобто без обмеження строком виплати у шість місяців.
При цьому, період з 19.07.2022 регулюється вже нині чинною редакцією статті 117 Кодексу законів про працю України, яка передбачає обмеження виплати такому працівникові шістьма місяцями.
На підтвердження виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року по справі № 520/22323/23 відповідачем до виконавчої служби було надано платіжну інструкцію про перерахування коштів у розмірі 114 672,19 грн.
В ході розгляду справи № 520/22156/25 виконавчою службою додатково було надано розрахунок середнього заробітку відповідача з якого підтверджується, що виплату середнього заробітку було проведено відповідачем розмірі 14,72% від загального розміру середнього заробітку.
Позивач вважає, що дії відповідача щодо виплати позивачу середнього заробітку виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року по справі №520/22323/23 у розмірі 14,72% від загального розміру середнього заробітку є протиправними.
Суд зазначає, що судовими рішеннями у даній справи було встановлено порушення відповідачем вимог ст.116 КЗпП України, якою передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, а саме в частині нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
З огляду на те, що відповідачем по справі не було здійснено повного розрахунку із позивачем у визначені ст.116 КЗпП України строки, зазначене є правовою підставою для його відповідальності згідно зі ст.117 КЗпП України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2025 по справі № 489/6074/23 прийшла до висновку про наявність підстав для відступу від висновків Касаційного адміністративного суду, викладених у постанові від 6 грудня 2024 року у справі № 440/6856/22 та сформулював висновок, що обмеження періоду нарахування відшкодування за затримку розрахунку при звільненні шістьма місяцями, запроваджене до статті 117 КЗпП України Законом № 2352-IX, установлює максимальну межу відповідальності роботодавця. Ця законодавча межа не нівелює фундаментальних принципів розумності, справедливості та пропорційності, а також не змінює компенсаційного характеру відповідної виплати.
Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2025 по справі № 489/6074/23 зазначила, що розглядаючи спори про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні після 19 липня 2022 року, необхідно брати до уваги співмірність заявленої до стягнення суми відшкодування з огляду на конкретні обставини справи. При здійсненні такої оцінки необхідно керуватися критеріями, встановленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (зокрема, враховувати розмір простроченої заборгованості, її співвідношення із середнім заробітком, поведінку сторін тощо) для забезпечення справедливого балансу інтересів сторін трудових правовідносин.
При цьому, у справі № 489/6074/23 розрахунки середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку здійснювались із врахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.
Так, Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі по тексту Порядок №100).
Відповідно до пункту 2 Порядку №100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Відповідно до пункту 8 Порядку №100 середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2025 по справі № 489/6074/23 прийшов до висновку, що шестимісячне обмеження не нівелює необхідності застосування судом критеріїв, визначених Великою Палатою. Суд при вирішенні подібного спору має оцінювати обставини справи (зокрема, розмір боргу) для визначення справедливого розміру компенсації, який може дорівнювати середньому заробітку за шість місяців, однак може бути і значно меншим, але в будь-якому разі не може перевищувати цю встановлену законом межу.
Також, Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові зазначено, що обмеження періоду нарахування відшкодування за затримку розрахунку при звільненні шістьма місяцями, запроваджене до статті 117 КЗпП України Законом № 2352-IX, установлює максимальну межу відповідальності роботодавця. Ця законодавча межа не нівелює фундаментальних принципів розумності, справедливості та пропорційності, а також не змінює компенсаційного характеру відповідної виплати. Вказала, що необхідно брати до уваги співмірність заявленої до стягнення суми відшкодування з огляду на конкретні обставини справи. Зазначила, що при здійсненні такої оцінки необхідно керуватися критеріями, встановленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (зокрема, враховувати розмір простроченої заборгованості, її співвідношення із середнім заробітком, поведінку сторін тощо) для забезпечення справедливого балансу інтересів сторін трудових правовідносин.
Як убачається з матеріалів справи, грошове забезпечення позивача за два повних календарних місяці, що передували місяцю виключення зі списків особового складу, становило: за березень 2020 року - 20 793,03 грн, за квітень 2020 року - 20 793,03 грн, а всього 41 586,06 грн. Вказані суми сторонами не заперечуються. Відтак середньоденне грошове забезпечення позивача становить 681,74 грн. 
Суд враховує, що період затримки остаточного розрахунку охоплює проміжок з 16.05.2020 по 18.07.2023. При цьому період з 16.05.2020 по 18.07.2022 регулюється редакцією статті 117 КЗпП України, чинною до внесення змін Законом №2352-ІХ, тобто без обмеження строку виплати шістьма місяцями, а період з 19.07.2022 підлягає регулюванню вже чинною редакцією статті 117 КЗпП України, яка встановлює максимальну межу відповідальності роботодавця за шість місяців.
З огляду на викладене, до розрахунку підлягає включенню період з 16.05.2020 по 18.07.2022 та період з 19.07.2022 по 18.01.2023 включно як такий, що охоплює граничний шестимісячний строк відповідальності роботодавця. 
Разом з тим, як убачається з матеріалів справи та доводів сторін, визначальним у цій справі є не лише розрахунок повного середнього заробітку за відповідний період, а й застосування принципу пропорційності, оскільки предметом спору є саме належний розмір компенсації за затримку виплати тієї частини сум, які не були виплачені позивачу в день звільнення.
Так, при виключенні зі списків особового складу відповідачем було виплачено позивачу 9 910,23 грн. Водночас 19.07.2023 на виконання судового рішення у справі №520/3256/21 відповідачем додатково виплачено 68 344,40 грн.
Отже, загальна сума належних позивачу при звільненні виплат становила 78 254,63 грн, з яких несвоєчасно виплачено 68 344,40 грн. 
Частка несвоєчасно виплаченої суми у загальному розмірі належних при звільненні виплат становить 87,34 %. 
Відтак, з урахуванням наведеного, а також підходу, застосованого Верховним Судом, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування має визначатися з урахуванням саме пропорційної частки невиплачених при звільненні сум.
Суд враховує, що позивач у даній справі просить зобов`язати відповідача здійснити доплату середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 368 818,36 грн. 
Оцінюючи обставини справи в їх сукупності, а саме тривалість прострочення; розмір несвоєчасно виплаченої суми; співвідношення такої суми із загальним розміром належних при звільненні виплат; факт уже проведеної відповідачем виплати на виконання рішення суду у сумі 114 672,19 грн; необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами працівника та роботодавця; межі заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем до стягнення сума доплати середнього заробітку у розмірі 368 818,36 грн є співмірною наслідкам допущеного порушення та такою, що відповідає критеріям розумності, справедливості й пропорційності. 
Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року по справі №520/22323/23 середнього заробітку за час затримки розрахунку у повному обсязі та зобов?язання відповідача здійснити доплату позивачу на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року по справі №520/22323/23 середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 368 818,36 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року по справі №520/22323/23 середнього заробітку за час затримки розрахунку у повному обсязі.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити доплату ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року по справі №520/22323/23 середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 368 818,36 грн.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 06 квітня 2026 року.

Суддя Н.А. Полях