ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року	Львів	Справа № 343/1887/25 пров. № А/857/53628/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Гінди О.М.,
суддів: Гудима Л.Я., Заверухи О.Б., 
за участю секретаря судових засідань – Демидюк О.В.,
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2025 року (головуючий суддя: Керніцький І.І., місце ухвалення – м. Долина) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови, –

встановив:

ОСОБА_1 , 29.09.2025 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5754055 від 19.09.2025 про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн 00 копійок, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Обґрунтовує позов тим, що оскаржуваною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП (порушення правил користування ременем безпеки) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що він керував транспортним засобом з пристебнутим ременем безпеки. Із зазначених підстав просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП (відсутність події і складу адміністративного правопорушення).
Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2025 року позов задоволено.
Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5754055 від 19.09.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано - Франківській області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 484 гривні 48 копійок.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Національної поліції України в Івано-Франківській області та оскаржило в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на те, що ОСОБА_1 не користувався ременем безпеки, керуючи автомобілем, доведено доказами, які наявні в матеріалах справи. Зазначає, що поліцейські діяли в межах чинного законодавства і з дотриманням всіх вимог закону. У зв`язку із цим, оскаржувана постанова не може бути скасованою.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.
У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, представником відповідача не надано.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5754055 від 19.09.2025, ОСОБА_1 19.09.2025 о 13.03 год., в м. Долина, на вул. Грушевського, 28, керував транспортним засобом марки «Audi A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та не користувався ременем безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3.в. ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до приписів статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до пп. «в» п. 2.3 ПДР Розділу 2. «ОБОВ`ЯЗКИ І ПРАВА ВОДІЇВ МЕХАНІЧНИХ ТРАНСПОРТНИХ ЗАСОБІВ» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР), для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.
Частиною 5 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до матеріалів справи додано диск з відеозаписом фіксації події, яка описана в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення, який в розумінні ст. 251 КУпАП є належними доказами по справі.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що з вказаного відеозапису вбачається, що позивач відразу після зупинки працівником поліції транспортного засобу, знаходився за кермом автомобіля без пристебнутого ременя безпеки.
При цьому, жодних активних дій спрямованих, на те, щоб відстебнути ремінь безпеки після зупинки транспортного засобу, відеозаписом не зафіксовано.
Крім цього, позивачем, в ході спілкування з працівником поліції, не заперечувалося вчинення адміністративного правопорушення, натомість, шкодуючи про вчинене правопорушення, ОСОБА_1 висловив прохання не складати постанову.
Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що пп. «в» п. 2.3 ПДР встановлено виключення, коли водію дозволяється не пристібатися ременем безпеки.
Так, зокрема, дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що доказів того, що позивач є особою з інвалідністю та його фізіологічні особливості унеможливлюють користування ременем безпеки, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не подано.
Отже, аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, у їх взаємному зв`язку та сукупності мотивів, покладених в основу оскаржуваних постанов, надає підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 5 ст. 121 КУпАП.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП, винесена на підставі та в межах повноважень наданих уповноваженій посадовій особі поліції, за наявністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а отже є законною.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позов, допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та відмови у задоволенні позову.
Згідно приписів ст. 139 КАС України, відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись ст. ст. 268, 271, 272, 286, 315, 316, 321, 322, КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області задовольнити. 
Рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2025 року у справі № 343/1887/25 скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. Б. Заверуха