Справа № 591/430/26 Провадження № 3-в/591/11/26	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2026 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Ковтун О.М., з участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить розстрочити виконання постанови Зарічного районного суду м.Суми від 29.01.2026 по справі №591/430/26 провадження №3/591/238/26 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. через фінансові труднощі.
ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримала, просила розстрочити виконання постанови строком на 12 місяців.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи в межах заяви, приходжу до наступних висновків.
Згідно ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Згідно ч. 2 ст. 301 КУпАП визначено, що відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.
Тобто, КУпАП не регулює питання щодо можливості розстрочки виконання постанови.
Водночас, ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримання принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». ЄСПЛ поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).
З огляду на викладене, виходячи із системного аналізу процесуальних норм законодавства України, усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення порушеного питання поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при вирішенні питання про розстрочку штрафу, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема кримінального, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом учасників провадження у справі про адміністративні правопорушення (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.
Частиною 4 ст. 53 КК України визначено, що з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.
З матеріалів справи вбачається, що постановою Зарічного районного суду м. Суми від 29.01.2026 ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 17000 (сорок тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік, стягнуто 665,60 грн. судового збору. Постанова набрала законної сили 10.02.2026.
Враховуючи такі обставини та те, ОСОБА_1 має скрутне матеріальне становище, його заяву слід задовольнити та розстрочити ОСОБА_1 виплату штрафу на строк 12 (дванадцять) місяців зі щомісячним платежем 1417 (тисячу чотириста сімнадцять) грн. щомісяця.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 301, 304, 307 КпАП України, ст. 55 КК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП задовольнити.
Розстрочити ОСОБА_1 виконання постанови Зарічного районного суду м. Суми від 29.01.2026 про накладення адміністративного стягнення в частині сплати штрафу в розмірі 17 000 грн. 00 коп. на строк 12 (дванадцять) місяців зі щомісячним платежем 1417 (тисячу чотириста сімнадцять) грн. до 28 числа щомісяця.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Ковтун