ПОСТАНОВА 
Іменем України

14 січня 2026 року        м. Кропивницький

справа № 393/550/23
провадження № 22-ц/4809/41/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі: 

головуючого судді - Письменного О.А., 
суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М., 
при секретарі –  Антошиній А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2024 року (суддя Подліпенець Є.О.) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 

встановив:
У серпні 2023 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 02 липня 2021 року між нею та ОСОБА_1 був укладений письмовий Договір позики №Х020721-01, відповідно до якого відповідача отримала від неї грошові кошти у сумі 424 050 грн, що було еквівалентно 15 420 доларів США, за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 27,50 грн), та зобов`язалася їх повернути до 02 січня 2022 року, включно. З метою забезпечення виконання зобов`язання за договором відповідач передала у заставу автомобіль AUDI комерційний опис А8, шасі (ідентифікаційний номер транспортного засобу) НОМЕР_1 , 2012 року випуску, тип кузова – ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН, колір – БІЛИЙ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належав їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 04.06.2021 ТСЦ 6342.
Зазначила, що 21 січня 2022 року між ними була укладена додаткова угода №1, якою були внесені зміни до п.1 договору позики, згідно якого у власність позичальника було передано грошові кошти у сумі 425 339,20 грн, що за курсом продажі доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 доларів США – 28,60 грн) на день укладення додаткової угоди було еквівалентно 14 872 долари США. Відповідно до п.1 договору позики, позичальник зобов`язалася повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку, передбаченому цим договором, буде відповідати еквіваленту 14 872 долари США, за курсом їх продажу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу. Згідно п.3 додаткової угоди №1 сторони погодили, що будь-які грошові розрахунки, які відбувалися до моменту підписання даної угоди, не будуть враховуватися при майбутньому поверненні позики, а грошові кошти були передані позикодавцем позичальнику в день підписання даної угоди. Кінцевий строк повернення відповідачем грошових коштів, відповідно до додаткової угоди №1, становив 02.07.2022 включно. Факт отримання позики підтверджується розпискою від 21.01.2022р., написаною власноруч позичальником. Відповідно до графіку повернення позичальником грошових коштів, погодженому у п.5.5 додаткової угоди №1, відповідач мала повернути позику частинами, а саме: до 02.02.2022 – 17 589,00 грн (еквівалент 615 доларів США); до 02.03.2022 - 17 589,00 грн (еквівалент 615 доларів США); до 02.04.2022 - 17 589,00 грн (еквівалент 615 доларів США); до 02.05.2022 - 17 589,00 грн (еквівалент 615 доларів США); до 02.06.2022 - 17 589,00 грн (еквівалент 615 доларів США); до 02.07.2022 – 337394,20 грн (еквівалент 11797 доларів США). 
Позивач вказала, що ОСОБА_1 умови договору належним чином не виконала, позику у визначені строки не повернула. Пунктом 10 Договору позики визначено, що у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За несвоєчасне повернення позики (її чергової частини) позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми позики за кожен календарний день існування простроченої заборгованості. Розрахунок штрафних санкцій за неповернення позики здійснювався відповідно до вимог чинного законодавства, по 23.02.2022р. Відповідно до договору позики, враховуючи, що відповідач не здійснювала погашення заборгованості за договором позики, остання мала сплатити: до 02.02.2022 – 17589,00 грн (еквівалент 615 доларів США) та відповідно згідно розрахунків, за період з 03.02.2022 – 23.02.2022: - інфляційні збитки, складають 281,42 грн; сума відсотків за користування грошовими коштами складає 28,91 грн; пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань складає 85 067,84 грн. 
Посилаючись на ці обставини, позивач просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за договором позики у сумі 654 232 грн. 17 коп., з яких: 568 854 грн. – сума основного боргу; 281,42 – інфляційні збитки; 28,91 грн. – 3% річних; 85 067,84 грн. – пеня за несвоєчасне повернення позики.
Рішенням Новогородківського районного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики №Х020721-01 від 02.07.2021 з додатковою угодою №1 від 21.01.2022 року у сумі 587 932 грн 17 коп., з яких: 502 554 грн – сума основного боргу; 281,42 – інфляційні збитки; 28,91 грн – 3% річних; 85 067,84 грн – пеня за несвоєчасне повернення позики. 
В іншій частині позову відмовлено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 879 грн 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 080 грн 00 коп.
В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що додаткову угоду вона не підписувала. Домовленостей чи будь-яких розмов щодо необхідності змінення діючих умов договору позики не було. Зобов`язання за договором позики виконано частково, що підтверджується розписками від 03.08.2021 на суму – 200 доларів США; від 02.09.2021 – 800 доларів США, від 05.10.2021 -800 доларів США; від 10.11.2021 на суму - 3000 доларів США; від 10.12.2021 – 2700 доларів США; від 10.12.2021 - 700 доларів США; від 21.01.2022 - 2655 доларів США; від 15.02.2022 – 3000 доларів США. Крім того, вказала, що її чоловіком – ОСОБА_3 було здійснено декілька платежів шляхом перерахування коштів на банківську картку № НОМЕР_4 (номер карткового рахунку № НОМЕР_5 ), отримувачем якої є ОСОБА_2 . За період з 01.12.2022 по 07.02.2023 на її банківську картку було здійснено переказ коштів на загальну суму 66 300 грн, що еквівалентно 1813 доларів США, що підтверджується платіжними інструкціями. Позивачка визначала факт отримання коштів на картковий рахунок, але дана обставина не була врахована судом при ухваленні рішення. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що 02.07.2021 між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений письмовий Договір позики №Х020721-01, предметом якого було передання у власність позичальника грошових коштів у сумі 424 050 грн 00 коп., що було еквівалентно 15 420 доларів США, за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 27,50 грн) (а.с. 16-17, 191-192). 
Відповідно до п.1 Договору позики позичальник зобов`язався повернути позику у визначений цим договором строк, та, згідно з визначеними цим договором умовами, сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку, передбаченому цим договором, еквівалентна 15 420 доларам США за курсом продажу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу. 
Згідно п.2 Договору позики, сума позики, встановлена п.1 даного договору, отримана позичальником від позикодавця до моменту підписання договору в повному обсязі. 
Кінцевий строк повернення відповідачем грошових коштів, відповідно до п.1 Договору позики та графіку повернення позичальником грошових коштів, закріпленому у п.5 Договору позики, становив 02 січня 2022 року включно. 
Згідно п.8 Договору позики, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п.1 даного договору, готівкою в м. Харкові. 
Відповідно до п.9 Договору позики сторони погодили, що у випадку зміни у бік збільшення курсу гривні по відношенню до долару США від зазначеного курсу у п.1 цього Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день здійснення кожного платежу за цим Договором. 
У разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. За несвоєчасне повернення позики (її чергової частини за графіком) позичальник сплачує позикодавцю неустойку в розмірі 1% від суми займу за кожен календарний день існування простроченої заборгованості (п.10 договору).
Згідно п.п. 11, 12 Договору позики забезпеченням виконання позичальником зобов`язань була передача в заставу рухомого майна – автомобіля AUDI комерційний опис А8, шасі (ідентифікаційний номер транспортного засобу) НОМЕР_1 , 2012 року випуску, тип кузова – ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН, колір – БІЛИЙ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та належав позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 04.06.2021 ТСЦ 6342. 
У випадку повернення суми позики, визначеної в п.1 даного договору, позичальником готівкою, позикодавець зобов`язаний видати позичальнику розписку про одержання суми позики в повному обсязі або частково. Після повного виконання зобов`язання позичальником за даним договором позикодавець зобов`язується також передати позичальнику розписку. Факт повернення позики або її частини підтверджується заявою позикодавця. Наявність зазначеної заяви у позичальника є єдиним належним підтвердженням виконання ним зобов`язання за цим договором щодо повернення позики або її частини належним чином (п.13 договору).
Відповідно до п.15.2 договору позики, позичальник зобов`язаний належним чином виконувати зобов`язання, покладені на нього положеннями договору позики ( в тому числі щодо своєчасного повернення позики). 
Згідно п. 15.4 договору позики, у разі невиконання позичальником умов договору позики, позичальник зобов`язаний повернути всю суму позики, сплатити нараховані пеню і штрафні санкції, а також виконати усі інші зобов`язання за договором позики.
Із наданих позивачкою доказів, 21.01.2022р. між ОСОБА_2 (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено додаткову угоду №1 до договору позики №Х020721-01 від 02.07.2021р. (а.с. 18, 193), якою за взаємною згодою сторони домовились внести зміни в п. 1, 5, 6 договору, виклавши їх в наступній редакції:
-п.1 позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 425 339,20 грн, що є еквівалентом 14 872 долари США, за курсом продажу доларів США в АТ КБ «Приватбанк» (1 долар США = 28,600 грн.), встановленим на момент укладення даного договору, в свою чергу позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк та згідно з визначеними цим договором умовами. Сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим договором, буде еквівалентом 14 872 долари США 00 центів за курсом їх продажу в АТ КБ «Приватбанк» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 6 місяців з моменту укладення даного договору, тобто до 15.06.2022. За домовленістю сторін позика є безпроцентною;
- п.5.5 позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену в п.1 договору відповідно до: 02.02.2022 – 17 589,00 грн (еквівалент 615 доларів США); до 02.03.2022 - 17 589,00 грн (еквівалент 615 доларів США); до 02.04.2022 - 17 589,00 грн (еквівалент 615 доларів США); до 02.05.2022 - 17 589,00 грн (еквівалент 615 доларів США); до 02.06.2022 - 17 589,00 грн (еквівалент 615 доларів США); до 02.07.2022 включно – 337394,20 грн (еквівалент 11797 доларів США).
Сторони погодили, що будь-які грошові розрахунки, які відбувалися до моменту підписання даної угоди, не будуть враховуватися при майбутньому поверненні позики, а грошові кошти були передані позикодавцем позичальнику в день підписання даної угоди, на підтвердження чого позичальник надав позикодавцю власноруч написану ним розписку (п.3 додаткової угоди).
Всі інші умови зазначеного договору, не змінні в цій угоді, залишаються чинними у попередній редакції, і сторони підтверджують щодо них свої зобов`язання (п.4 додаткової угоди).
Строк дії продовжено до 02.07.2022 (п.5 додаткової угоди).
Ця угода набирає чинності з 21.01.2022 року та діє до 02.07.2022 року (п.6 додаткової угоди).
Зі змісту розписки від 21.01.2022 року, ОСОБА_1 отримала позику від ОСОБА_2 в сумі 425 339,20 грн, що є еквівалентом 14 872 долари США за курсом продажу доларів США в АТ КБ «Приватбанк» (1 долар США = 28,600 грн.) згідно договору позики №Х020721-01 від 02.07.2021р. Зобов`язалася повернути вказану суму ОСОБА_2 в строк 02.07.2022 включно (а.с.19, 194).
Також у судовому засіданні суду першої інстанції позивачка визнала факт повернення відповідачкою грошових коштів в сумі 66 300 грн, що є еквівалентом 1813 доларам США.
Встановивши дані обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що зобов`язання за договором позики відповідач належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, тому наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на часткове повернення боргу в сумі 66 300 грн, що є еквівалентом 1813 доларам США.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на таке. 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина другої статті 640 ЦК України.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей (стаття 1047 ЦК України).
Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
У постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16 зроблено висновок, що договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 1049 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тобто в разі несвоєчасного повернення грошових коштів позичальником позикодавець має право вимагати повернення суми боргу з врахуванням З % річних від суми боргу за період невиконання зобов`язань та інфляційних збитків.
Отже, повно та всебічно встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із договору позики, факт отримання грошових коштів відповідачем укладеним між сторонами договором позики, умови якого відповідач належним чином не виконала, тому правильно стягнув з відповідачки на користь позивачки - 587 932 грн 17 коп., з яких: 502 554 грн – сума основного боргу; 281,42 – інфляційні збитки; 28,91 грн – 3% річних; 85 067,84 грн – пеня за несвоєчасне повернення позики.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачкою не підписувалась додаткова угода, а також про повернення боргу відповідно до розписок, не заслуговують на увагу суду, оскільки не підтверджені належними доказами. 
Призначена судом почеркознавча експертиза на предмет перевірки дійсності підписів позивачки у наданих розписках та підробленого почерку і підпису в додатковій угоді, залишилась невиконаною через ненадання відповідачкою необхідних для дослідження зразків підпису.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 

ухвалив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2024 року залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16.02.2026.

Судді: 

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич