ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2026 року	справа № 380/2400/26	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ( 28008, Кіровоградська область, м. Олександрія, просп. Соборний, 126А, ЄДРПОУ 13486010) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
встановив:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.12.2025 року № 913050155968 про відмову у переведенні на пенсію за віком державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести позивача з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VІІІ «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби період роботи в партійних, податкових органах та в органах місцевого самоврядування;
- здійснити перерахунок пенсії з урахуванням довідок про складові заробітної плати, виданих виконавчим комітетом Шептицької (Червоноградської) міської ради від 17.11.2025 № 1617/1-5 та № 1618/1-5.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 через портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернувся із заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком згідно зі статтею 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (у редакції, чинній до 01.05.2016) та пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII від 10.12.2015. До заяви додано довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видані виконавчим комітетом Шептицької (Червоноградської) міської ради від 17.11.2025 № 1617/1-5 та № 1618/1-5 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 823 від 12.07.2024, а також зазначено про необхідність проведення перерахунку пенсії з урахуванням цих довідок. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 5.12.2025 № 913050155968 позивачу відмовлено задоволенні вказаної заяви. Зазначено, що періоди роботи з 1.04.1993 по 4.05.2000 у Державній податковій інспекції МФ України в м. Червоноград та роботи в органах місцевого самоврядування після 04.07.2001 не зараховуються до спеціального стажу державної служби. Крім того, зазначено про відсутність права на перерахунок пенсії з урахуванням поданих довідок, оскільки Законом України № 889-VIII не передбачено перерахунок пенсій державним службовцям. Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Ухвалою судді від 12 лютого 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ( далі – відповідач) подав до суду відзив на позовну заяву, в якому з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та вимогами не погоджується повністю. Зазначає про те, що 27.11.2025 через вебпортал Пенсійного фонду позивачем подано заяву № 1251 про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015. Заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за принципом екстериторіальності відповідно до чинного Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій. За результатами розгляду встановлено, що відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється за Законом № 1058-IV, а право на пенсію за статтею 37 Закону № 3723-XII збережено лише за умови наявності відповідного спеціального стажу державної служби станом на 1.05.2016. Встановлено, що стаж позивача на посадах, які належать до категорій державної служби, станом на 1.05.2016 становить 2 роки 11 місяців 27 днів, що є недостатнім для набуття права на пенсію за статтею 37 Закону № 3723-XII. Періоди роботи в Державній податковій інспекції та в органах місцевого самоврядування після 04.07.2001 не зараховуються до спеціального стажу державної служби. Крім того, підстав для перерахунку пенсії за довідками про заробітну плату не встановлено, оскільки чинним законодавством не передбачено перерахунок пенсій державних службовців у порядку, на який посилається заявник. Відтак, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення про відмову № 913050155968 від 5.12.2025 у задоволенні заяви № 1251. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Позивач подав до суду відповідь на відзив у якому зазначає про таке. Період роботи з 01.04.1993 по 04.05.2000 (7 років 1 місяць 3 дні) підлягає зарахуванню до стажу державної служби, оскільки Державна податкова інспекція входила до системи органів виконавчої влади України, а посади державних податкових інспекторів були віднесені до посад державної служби, з присвоєнням рангів та застосуванням законодавства про державну службу. Відповідно до статті 1 Закону України № 3723-XII «Про державну службу» (у редакції, чинній до 1.05.2016), державною службою є професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті, а отже зазначений період є стажем державної служби. Період роботи з 5.05.2000 по 24.04.2014 (13 років 11 місяців 19 днів) також підлягає зарахуванню до стажу державної служби для цілей застосування статті 37 Закону № 3723-XII з урахуванням перехідних положень Закону № 889-VIII, оскільки служба в органах місцевого самоврядування здійснювалась на посадах, віднесених до відповідних категорій, що підтверджується сталою судовою практикою. Крім того, періоди роботи на відповідальних посадах у партійних органах з 1.02.1985 по 1.09.1989 (4 роки 7 місяців) та з 21.01.1991 по 02.09.1991 (7 місяців 12 днів), загалом 5 років 2 місяці 12 днів, відповідно до правових висновків Верховного Суду (постанови від 15.01.2020 у справі № 334/4034/16-а та від 15.05.2020 у справі № 309/882/17), також зараховуються до стажу державної служби. Загальний стаж державної служби становить 26 років 3 місяці 4 дні, що перевищує 20 років і відповідає вимогам статті 37 Закону № 3723-XII та пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII. Таким чином, позивач має право на переведення на пенсію державного службовця. 
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9.07.2003 № 1058-IV.
Позивач 27.11.2025 через портал електронних послуг Пенсійного фонду України я подав заяву про переведення мене з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно зі статтею 37 Закону України «Про державну службу» № 3723 XII (у редакції, чинній до 01.05.2016 року) та пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889-XIII від 10.12.2015, з урахуванням довідок про складові заробітної плати.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 регулює питання подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності органом, що призначає пенсію визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Рішенням від 5.12.2025 № 913050155968 відмовлено у задоволенні вказаної заяви. Вказано про те, що за результатами розгляду матеріалів пенсійної справи та доданих до заяві документів, встановлено, що заявник ОСОБА_1 працював з 01.04.1993 в Державній податковій інспекції МФ України в м. Червоноград на посад старшого державного податковою інспектора. Згідно трудової книжки 1.08.1994 йому було присвоєно персональне звання «Інспектор податкової служби і рангу», 11.06.1999 присвоєно персональне званні «Радник податкової служби 111 рангу», що не відноситься до категорії посад державної служби. З 1.01.2002 заявник працював на посадах особи місцевою самоврядування, що також не відноситься до категорій посад державної служби. Станом на 1.05.2016 стаж державного службовця складає 2 роки 11 місяців 27 днів.
Позивач вважає таку відмову протиправною, відтак звернувся із вказаним позовом до суду.
При прийнятті рішення суд керується такими нормами права.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 10 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Частиною 3 ст. 45 Закону № 1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
До 1.05.2016 діяло законодавство у сфері державної служби, яке передбачало право державного службовця на призначення пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-VIII).
Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
З 1.05.2016 набрав чинності новий Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).
Статтею 90 Закону № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до п. 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII з 1.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктом 10 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Також згідно з пунктом 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 1.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 1.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону № 3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених чинним на той час законодавством.
Відповідно до п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3.05.1994 №283 (діяв до набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII), робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби.
Згідно з п. 4 цього Порядку до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Відповідно до ст. 14 Закону України від 7.06.2001 №2493-IIІ «Про службу в органах місцевого самоврядування» в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема, четверта категорія - посади голів постійних комісій з питань бюджету обласних, Київської та Севастопольської міських рад (у разі коли вони працюють у раді на постійній основі), керівників управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, Севастопольської міської та секретаріату Київської міської рад, секретарів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, заступників міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) голів з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, директорів, перших заступників, заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, посади заступників голів районних рад.
Так, у висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 26.06.2018 у справі №735/939/17 зазначено, що час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", входить до стажу державної служби.
Суд встановив, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 позивач працював: 
-з 5.01.2000 призначений по переводу з резерву на посаду завідувача Червоноградським міськфінвідділом;
- з 5.05.2000 позивачу присвоєно 9 ранг державного службовця та позивач прийняв присягу державного службовця; 
- з 1.01.2022 переведений на посаду начальника Червоноградського міського фінансового управління , яка віднесена до посадових осіб органів місцевого самоврядування;
- з 2.01.2022 прийняв Присягу посадової особи місцевого самоврядування;
- з 2.01.2022 збережено 9 ранг посадової особи органів місцевого самоврядування; 
- з 1.07.2005 переведений на посаду заступника міського голови, начальника міського фінансового управління; 
- з 1.07.2005 присвоєно 7 ранг посадової особи органів місцевого самоврядування; 
- з 24.04.2014 звільнений за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України. 
Отже, спірний період роботи позивача з 5.07.2001 по 24.04.2014 на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", який підтверджується записами у його трудовій книжці, має зараховуватися до стажу державної служби.
Щодо періодів роботи у та робота на посадах державної податкової служби, суд зазначає про таке.
У спірному випадку необхідно керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283.
Пунктом 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3.05.1994 №283 (у первинній редакції та чинності на час проходження позивачем служби в Податкових органах) визначено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, інших органів управління військових формувань, державної податкової та контрольно-ревізійної служби.
Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон №509-XII) чинного до 19.11.2012, правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначався Конституцією України, згаданим Законом, а в частині, що не регулюється ним, Законом України «Про державну службу».
Частина сьома статті 15 Закону №509-XII визначає, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.
Відповідно до частини восьмої статті 15 Закону №509-XII посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.
Частина шоста статті 15 Закону №509-XII передбачала, що службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).
Тобто такою нормою встановлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами статті 12 Закону №3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.
Також згідно з положеннями статті 6 Закону №509-XII видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.
З системного аналізу вказаних норм вбачається, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання та які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, справді перебувають на державній службі та є державними службовцями.
Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності згаданим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Згідно з абзацом 2 пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів
Суд зазначає, що зважаючи на те, що як Законом №889-VIII, так і нормами раніше чинних Законів №3723-XII, №509-XII та Порядку №283 передбачено зарахування до стажу державної служби роботу (службу) на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах державної податкової служби та її територіальних органів, враховуючи те, що позивач безперервно працювала в органах державної податкової служби, обіймала відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері податкової політики), а також те, що вона одержувала заробітну плату за виконувану роботу за рахунок державного бюджету, то всі періоди роботи (служби) позивача на посадах податкової служби підлягають до зарахування до стажу державної служби.
Крім того, згідно з пунктом 344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» при цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Відповідно до пунктів 343.1, 343.2 статті 343 Податкового кодексу України посадовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальних органів та державних податкових інспекцій присвоюються спеціальні звання.
Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати, визначено Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 №839, що був чинним до 16.10.2020 (далі - Порядок №839).
Згідно з пунктом 9 Порядку №839 посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.
Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.
Згідно з положеннями пункту 4 Порядку №839 до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №306 затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.
З аналізу згаданих правових норм вбачається, що посадові особи контролюючих органів, в цьому випадку податкової інспекції, віднесені до державних службовців з певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.
Тобто спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової інспекції прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Постановою №306.
Отже, посадові особи податкової інспекції, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
У постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №465/7218/16-а та від 13.12.2018 у справі №539/1855/17 зазначено, що доводи органу Пенсійного фонду про те, що позивач не має права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з тим, що йому присвоєно спеціальне звання як посадовій особі контролюючого органу, а тому його посада не відноситься до категорії посад державної служби, є безпідставними та повністю спростовуються положеннями статті 344 Податкового кодексу України та Порядку №283.
Відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 позивач :
- з 1.04.1993 зарахований на посаду старшого державного податкового інспектора;
- з 1.10.1993 переведений на посаду старшого державного подоткового інспектора відділу зборів та стягненнь місцевих податків ресурсних та інших платежів; 
- з 28.04.1994 прийняв присягу державного службовця; 
- присвоєнно персональне звання інспектор податкової служби I – рангу; 
- переведений на посадуу начальника відділу зборів і стягнень місцевих податків, ресурсних та неподоткових платежів;
- з 3.01.1997 переведений на посаду начальника відділу справляння місцевих податків та інших платежів; 
- 1.09.1998 в зв`язку із зміною штатного розпису переведений на посаду заступника начальника управління прямих і непрямих податків юридичних осіб; 
- з 11.06.1999 присвоєно персональне звання радник податкової служби  III- рагну;
- з 12.04.2000 в в зв`язку із зміною штатного розпису переведений на посаду заступника начальника відділу по справлянню податків з юридичних осіб; 
- з 4.05.2000 звільнений з займаної посади по переводу на роботу в Червоноградський міськфінвідділ.
Враховуючи викладене, спірний період роботи позивача в органах податкової інспекції повинен бути зарахованим до стажу державної служби для призначення пенсії за Законом №3723-ХІІ.
З огляду на викладене, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на пенсію відповідно до Закону 889-VIII є неправомірною. Тому, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 5.12.2025 № 913050155968 про відмову у переведенні на пенсію за віком державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» є протиправним та підлягає скасуванню.
Оскільки оскаржене рішення є необґрунтованим, в тому числі, в частині визначення стажу державної служби позивача, який не був зарахований згідно записів трудової книжки, тому вимоги щодо здійснення переведення позивача з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону 1058 на пенсію державного службовця за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, п.п. 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII з урахуванням довідок про складові заробітної плати, виданих виконавчим комітетом Шептицької (Червоноградської) міської ради від 17.11.2025 № 1617/1-5 та № 1618/1-5 та здійснення перерахунку пенсії є передчасними.
Суд зазначає про те, що спір між сторонами у цій частині ще не виник, а тому такі вимоги задоволенню не підлягають.
Суд звертає увагу, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі 826/4418/14).
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відтак суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 5.12.2025 № 913050155968 про відмову у переведенні на пенсію за віком державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» та зобов`язанням Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 27.11.2025 щодо здійснення його переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV на пенсію державного службовця за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, п.п. 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, з урахуванням довідок про складові заробітної плати, виданих виконавчим комітетом Шептицької (Червоноградської) міської ради від 17.11.2025 № 1617/1-5 та № 1618/1-5, з урахуванням висновків суду.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За наслідками розгляду цієї справи розподіл судових витрат у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України "Про судовий збір".
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
вирішив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ( 28008, Кіровоградська область, м. Олександрія, просп. Соборний, 126А, ЄДРПОУ 13486010) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 5.12.2025 № 913050155968 про відмову у переведенні на пенсію за віком державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.11.2025 щодо здійснення його переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9.07.2003 №1058-IV на пенсію державного службовця за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, п.п. 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, з урахуванням довідок про складові заробітної плати, виданих виконавчим комітетом Шептицької (Червоноградської) міської ради від 17.11.2025 № 1617/1-5 та № 1618/1-5, з урахуванням висновків суду.
У решті позовних вимог відмовити повністю. 
Судові витрати розподілу не підлягають.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Брильовський Роман Михайлович