Справа № 308/5918/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2026 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області:
під головуванням судді Іванова А.П.,
при секретарі судового засідання Боті О.І.,
за участю заявниці ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Чопська міська рада Закарпатської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, 
встановив:
28.04.2025 ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження, заінтересована особа Чопська міська рада Закарпатської області, в якій просила суд встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавицею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини за адресом: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 04.09.1962 р. її дідо ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_5 (після шлюбу ОСОБА_6 ).
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина її діда ОСОБА_3 . Спільних дітей у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не було. У ОСОБА_4 був лише син від попереднього шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_7 - ОСОБА_8 (її батько). ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_8 . У зв`язку із відсутністю дітей у ОСОБА_3 , вона взяла на себе обов`язок щодо утримання ОСОБА_3 , яка прожила з її дідом 46 років, вона була рідною людиною для неї, виховувала її у дитинстві, відносилася до неї як до рідної онучки. За життя, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким заповіла своє майно їй. У 2000 році вона переїхала жити до ОСОБА_3 у її будинок, який знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 , де вони разом із ОСОБА_3 проживали до смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона вважає, що є усі підстави для визнання її спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , оскільки вона проживала зі спадкодавцем однією сім`єю з 2000 року до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . 24.04.2025 Ужгородською районною державною нотаріальною конторою за її заявою було відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_3 . Однак 24.04.2025 державним нотаріусом Ужгородської районної державної нотаріальної контори Мешко Т.М. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 оскільки нею не було подано заяву про прийняття спадщини у строк до шести місяців з дня смерті спадкодавця та не подано доказів фактичного проживання на момент смерті зі спадкодавцем, тому вона вимушена звертись до суду із цією заявою. 
В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала свої вимоги викладені в заяві та підтвердила, що з 2000 року проживала однією сім`єю разом із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 до смерті спадкодавці 05.12.2008. 
В судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дали аналогічні покази та пояснили, що ОСОБА_2 з 2000 р. фактично проживала та вела спільне господарство з ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 до смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Суд, вислухавши заявницю ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , дослідивши надані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Так, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.04.2025 державного нотаріуса Ужгородської районної державної нотаріальної контори Мешко Т.М. відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , оскільки немає факту прийняття спадщини ОСОБА_2 за померлою, а також не встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 з ОСОБА_3 за рішенням суду. 
Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №80939013 від 24.04.2025 зареєстровано спадкову справу після смерті ОСОБА_3 .
Згідно із заповітом від 11.03.2008 ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_2 належний їй Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 545317 площею 0.2704 га зареєстрований № 2124886201-0108071000015. 
Відповідно до свідоцтва про одруження НОМЕР_1 ОСОБА_4 уклав шлюб із ОСОБА_11 04.09.1962, про що зроблено актовий запис №18. Прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_6 ».
Згідно із свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 про що зроблено актовий запис №20. 
Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3 ОСОБА_8 наробився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено актовий запис №9. 
Згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 ОСОБА_8 та ОСОБА_12 уклали шлюб 17.11.1979. 
Згідно із свідоцтва про народження НОМЕР_5 ОСОБА_13 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблено актовий запис №120, батьком записаний ОСОБА_8 . 
Відповідно до свідоцтва про одруження від 12.07.2003 ОСОБА_13 уклала шлюб з ОСОБА_14 та взяла прізвище чоловіка « ОСОБА_15 ». 
Згідно із витягу з реєстру територіальної громади від 26.03.2025 ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . 
Відповідно до довідки від 01.04.2025, виданої старостою Сосломонівського старостинського округу, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2000 та до смерті останньої, проживали разом, вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно із актом від 01.04.2025, виданим старостою Сосломонівського старостинського округу, ОСОБА_2 з 2000 р. фактично проживала та вела спільне господарство з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 здійснювала догляд та утримувала ОСОБА_3 , турбувалася про неї та забезпечувала її всім необхідним.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються зокрема, письмовими доказами, показами свідків.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. 
Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. 
Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема,у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Згідно з п.23 вказаної постанови якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами,у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини,спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. 
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. 
Метою встановлення даного факту є встановлення факту спільного проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_3 станом на момент смерті спадкодавця, для подальшого прийняття спадщини заявницею, яка є спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 . 
Встановленими при розгляді справи письмовими доказами, показами свідків, підтверджується, що ОСОБА_2 постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації не менше 8 років до смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
З огляду на викладене вище, суд вважає, що вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані і підлягають повному задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 1221, 1268, 1270 ЦК України, ст. 6-13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд
ухвалив:
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ) разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менш як п`ять років, а саме з 2000 до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду А.П. Іванов