КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року

справа № 755/12412/23

провадження № 22-ц/824/836/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Музичко С.Г.,
суддів: Сушко Л.П., Болотова Є.В.
при секретарі: Яхно П.А.

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 березня 2025 року, постановлене під головуванням судді Марфіної Н.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -
ВСТАНОВИВ:
23.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, у якому, з урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог, просив суд:
- стягнути з ОСОБА_2 на свою користь частину вартості проведених ремонтно-будівельних робіт (невід`ємних поліпшень) квартири АДРЕСА_1 в сумі 879691,24 грн.;
- стягнути з ОСОБА_2 на свою користь частину вартості автомобіля Мазда, 2018 року випуску (номер кузова НОМЕР_1 ), який зареєстрований за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 5494,00 дол. США;
- стягнути з ОСОБА_2 на свою користь частину коштів витрачених не в інтересах сім`ї за період з 17.06.2020 року по 17.06.2023 року в сумі 1842611,70 грн.;
- стягнути з ОСОБА_2 на свою користь частину вартості проведення ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_2 в сумі 509889,29 грн.
- визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 : садовий будинок АДРЕСА_3 » садівниче товариство робочих та службовців Запорізького РМСУ тресту «Укркольорметремонт»; земельну ділянку, загальною площею 0,0506 га з кадастровим номером 2322181600:03:001:0273 та земельну ділянку, загальною площею 0,0487 га з кадастровим номером 2322181600:03:001:0438.
Вимоги позовної заяви, з урахуванням змісту заяв про збільшення розміру позовних вимог, мотивовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.10.2004 року, який був розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17.05.2023 року. Від шлюбу колишнє подружжя має спільну дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
З 15.10.2005 року по 17.06.2023 року колишнє подружжя проживало разом в належній ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності кв. АДРЕСА_1 . З 01.01.2009 року у вказаній квартирі проживало виключно подружжя зі своєю спільною дитиною. 
У 2008-2010 роках подружжям за спільні кошти було проведено капітальний ремонт квартири та придбане необхідне обладнання. Ремонт закінчено у 2009 році і невід`ємні покращення квартири є власністю обох з подружжя. 
Згідно висновку експерта від 20.06.2023 року вартість невід`ємних поліпшень квартири становить 1759382,48 грн. ОСОБА_1 власною працею та грошовими коштами приймав участь у збільшення вартості належної ОСОБА_2 квартири.
18.06.2021 року ОСОБА_2 без погодження з чоловіком розпорядилась спільними коштами в сумі 10988 дол. США оплативши покупку автомобіля Мазда, 2018 року випуску (номер кузова НОМЕР_1 ), який було зареєстровано за її сином ОСОБА_5 (дата реєстрації ТЗ 16.11.2021 року). 
Крім того, за час шлюбу подружжя набуло грошові кошти, які за спільною домовленістю було розміщено на банківських рахунках ОСОБА_2 . Усього за час шлюбу подружжя володіло грошовими коштами у різних банківських установах на зальну суму близько 60000,00 дол. США. ОСОБА_2 витратила не в інтересах сім`ї кошти на купівлю власному синові автомобіля, без дозволу чоловіка здійснювала зняття готівки у дол. США та гривнях починаючи з 2020 року, а з березня 2022 року ОСОБА_2 перебуває за кордоном. 
Під час шлюбу у спільну сумісну власність було придбано кв. АДРЕСА_2 . Придбана квартира була неблагоустроєною та відповідно непридатною для проживання. 
Після виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 , останній розпочав проводити капітальний ремонт у спільній квартирі АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 пропонував ОСОБА_2 добровільно врегулювати питання проведення ремонту у спільній квартирі, інакше він буде вимушений звернутись до суду з вимогою про стягнення частини вартості проведених ремонтних робіт. ОСОБА_1 надсилав на електронну пошту ОСОБА_2 повідомлення про початок ремонтних робіт та всі документи щодо вартості закуплених матеріалів та вартості виконаних робіт і пропонував сплатити половину коштів, однак жодної відповіді не отримав. ОСОБА_2 достовірно знала про всі повідомлення, листи, пропозиції і заперечень не висловлювала, а на теперішній час відмовляється сплачувати половину коштів витрачених ОСОБА_1 на ремонт спільної квартири.
Обґрунтовуючи вимоги про визнання двох земельних ділянок та садового будинку особистою приватною власністю ОСОБА_1 посилається на те, що одна земельна ділянка була набута за договором дарування, а інша набута шляхом безоплатної приватизації. 
Садовий будинок ОСОБА_1 побудував ще у 2000 році, як член садівничого товариства за особисті кошти. Право власності на садовий будинок зареєстроване у 2012 році, але оскільки будинок споруджено у 2000 році за діючим на той час законодавством він фактично належав садівничому товариству, а ОСОБА_1 фактично приватизував його, поскільки він був споруджений на приватизованій ним у 2005 році земельній ділянці. На той час виникнення права власності не залежало від проведення державної реєстрації. 
У період перебування в зареєстрованому шлюбі ОСОБА_2 знімала зі своїх банківських рахунків в АТ «Райффазен Банк» готівкові кошти та здійснювала переказ коштів невідомим отримувачам. Ці кошти витрачені ОСОБА_2 не в інтересах сім`ї, подружжям не було здійснено жодного цінного придбання, а тому з неї має бути стягнуто половину вказаних коштів на користь ОСОБА_1 , що становить 1842611,70 грн. При здійсненні розрахунку коштів витрачених не в інтересах сім`ї ОСОБА_1 врахував лише ті кошти, які знімались готівкою, а також перераховувались безготівково невідомим отримувачам.
20.09.2023 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, у якому ОСОБА_2 просить:
- визнати за нею право власності на частину квартири АДРЕСА_2 ;
- визнати за нею право власності на частину садового будинку АДРЕСА_3 садівниче товариство робочих та службовців Запорізького РМСУ тресту «Укркольорметремонт»;
- визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0506 га з кадастровим номером 2322181600:03:001:0273;
- визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0487 га з кадастровим номером 2322181600:03:001:0438;
- стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію вартості частини автомобіля AUDI Q7, 2012 року випуску, в розмірі 489105,00 грн.;
- стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію вартості частини автомобіля AUDI А4, 2011 року випуску, в розмірі 197835,00 грн.
Вимоги зустрічної позовної заяви мотивовано тим, що за час перебування у шлюбі сторонами було набуто два автомобіля, які ОСОБА_1 відчужив без дозволу ОСОБА_2 за договором купівлі продажу від 09.05.2023 року та договором дарування від 16.05.2023 року. Крім того під час шлюбу було набуто квартиру АДРЕСА_2 за договором купівлі-продажу від 22.10.2013 року, а також садовий будинок. Згідно висновків експертів від 13.09.2023 року, вартість автомобіля AUDI Q7 становить 978210,00 грн., а вартість автомобіля AUDI А4 дорівнює 395670,00 грн. Згідно державного акту від 21.12.2005 року ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,0506 га з кадастровим номером 2322181600:03:001:0273. 04.02.2014 року за ОСОБА_1 було зареєстроване право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0487 га з кадастровим номером 2322181600:03:001:0438. Вказані земельні ділянки розташовані поряд і на них за час шлюбу та за спільні кошти колишнім подружжям було побудовано спірний садовий будинок НОМЕР_5 , а тому вказане майно є спільною сумісною власністю та підлягає поділу.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17 березня 2025 року первісний та зустрічний позови задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право особистої приватної власності на:
- садовий будинок АДРЕСА_3 садівниче товариство робочих та службовців Запорізького РМСУ тресту «Укркольорметремонт»;
- земельну ділянку, загальною площею 0,0506 га з кадастровим номером 2322181600:03:001:0273, що знаходиться у Запорізькій області, Запорізький район, с/рада Володимирівська, «Лаванда» садівниче товариство робочих та службовців Запорізького РМСУ тресту «Укркольорметремонт»;
- земельну ділянку, загальною площею 0,0487 га з кадастровим номером 2322181600:03:001:0438, що знаходиться у Запорізькій області, Запорізький район, с/рада Володимирівська, «Лаванда» садівниче товариство робочих та службовців Запорізького РМСУ тресту «Укркольорметремонт».
В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на частину квартири АДРЕСА_2 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частини транспортного засобу AUDI А4, 2011 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , в сумі 197835 (сто дев`яносто сім тисяч вісімсот тридцять п`ять) грн. 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частини транспортного засобу AUDI Q7, 2012 року випуску, VIN: НОМЕР_3 , в сумі 335422 (триста тридцять п`ять тисяч чотириста двадцять дві) грн. 73 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину спільних коштів, які були витрачені не в інтересах сім`ї на придбання автомобіля «Мазда», 2008 року виписку, який 16.11.2021 року був зареєстрований за ОСОБА_5 , в сумі 2356 (дві тисячі триста п`ятдесят шість) доларів 81 цент США.
В інших частинах первісного та зустрічного позовів - відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в які просить рішення суду в частині стягнення з неї частини спільних коштів скасувати, постановити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову. В частині стягнення грошової компенсації, рішення змінити.
Вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 надав платіжне доручення в іноземній валюті про розрахунок ОСОБА_2 за автомобіль. Отже., відповідач сам надав докази, які підвтерджують його обізнаність і згоду щодо вказаної покупки.
ОСОБА_1 не ставив питання щодо повернення вказаних коштів протягом усього часу з моменту його придбання до подання позовної заяви.
Зазначає, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним та необгрунтованим, оскільки суд першої інстанції не врахував доводи ОСОБА_2 , що ОСОБА_5 повністю розрахувався за вказаний автомобіль із матір`ю.
Судом не було вмотивовано чому один висновок експерта, зроблений на замовлення скаржниці взято до уваги, а інший - ні.
Крім того, матеріали справи містять докази, що вказаний автомобіль був новий, куплений із офіційного салону, всі роки ним користувався один водій ОСОБА_1 , обслуговувався автомобіль на офіційному сервісі, жодних пошкоджень чи зауважень немає, що також доводить, що у висновку експерта, вказано занижену вартість автомобіля.
Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду в частині скасувати та постановити в цій частині нове рішення.
Вимоги обґрунтовані тим, що висновок суду про недоведеність вартості проведення ремонтно - будівельних робіт невід`ємних поліпшень такої квартири з тих підстав, що експерти, до яких звернулась ОСОБА_2 , не змогли встановити вартість проведених ремонтних будівельних робіт і через це не може вважатися достовірним висновок експерта наданий апелянтом є помилковим з огляду на те, що не можна обґрунтовувати висновок про недовіру одному експерту через неможливість проведення аналогічної експертизи іншим експертом. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 не погоджується з апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Слєпухи Олени Сергіївни., вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення Дніпровського районного суду м. Києва в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості 1/2 частини транспортного засобу AUDI Q7, 2012 року випуску, VIN: НОМЕР_3 , в сумі 335422 (триста тридцять п`ять тисяч чотириста двадцять дві) грн. 73 коп. законним, обґрунтованим та таким, що ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права відповідно до наступного.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, характер правовідносин та застосував норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17.03.2025 у справі № 755/12412/23 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування. Апелянт не довів протилежного, доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів, яким суд надав відповідну правову оцінку.
В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу свої клієнтки підтримав, просив її задовольнити. Заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , просив залишити її без задоволення.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу своєї клієнтки підтримала, просила її задовольнити. Заперечувала проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , просила залишити її без задоволення.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи частково первісний та зустрічний позови, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до висновків Верховного Суду ремонтні роботи є невід`ємною частиною квартири та не є окремим об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому розподілу не підлягають, у зв`язку з чим суд залишив без задоволення вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення половини вартості ремонтних робіт.
Ураховуючи, що спірний будинок побудований ОСОБА_1 у 2000 році до реєстрації шлюбу між сторонами, набуття права власності на спірний будинок відбулось поза межами шлюбу, тому вказане нерухоме майно не належить до спільної сумісної власності сторін.
За наявними в матеріалах справи даними 22.10.2013 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 22.10.2013 року, вказана квартира є спільною сумісною власністю, оскільки квартира набута в період шлюбу і тому вимоги ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на частину вказаної квартири підлягають до задоволення.
Наведена позовна вимога була визнана стороною ОСОБА_1 , презумпція права спільної власності на вказане майно не оспорювалась, відступу від рівності часток подружжя у спільному майні, з підстав передбачених законодавством, жодна зі сторін не просила і не доводила.
Під час шлюбу у спільну сумісну власність сторонами було придбано два автомобіля, якими ОСОБА_1 розпорядився на власний розсуд, відтак обґрунтованими є вимоги ОСОБА_2 про стягнення з колишнього чоловіка грошової компенсації частини вартості зазначених автомобілів.
Надаючи оцінку обом наведеним висновкам експертизи щодо вартості автомобіля AUDI Q7 суд вважав, що експертиза проведена за замовленням ОСОБА_1 є найбільш прийнятною для її застосування при вирішення спірних правовідносин, оскільки надає ринкову вартість конкретного транспортного засобу, який був безпосередньо оглянути експертом, а не середню ринкову вартість аналогічного ТЗ, як про це вказано у висновку експерта, складеному на замовлення сторони ОСОБА_2 .
Ураховуючи вказане, вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 грошової компенсації частини вартості автомобіль AUDI Q7 підлягають до часткового задоволення на суму 355422,73 грн.
Суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 половини вартості ремонтних робіт та матеріалів за квартирою АДРЕСА_2 , оскільки наданими доказами проведення ремонту у квартирі не доведено, що сума витрат є об`єктивно необхідною, не зайвою і не перевищує межі приведення приміщень квартири до мінімально задовільного стану для проживання у ній.
Сума указана ОСОБА_1 до стягнення в розмірі 1842611,70 грн. не є цілою, не складається з кількох операції з великими розмірами, за рахунок яких можна придбати будь-яке нерухоме або цінне рухоме майно та приховати його від іншого з подружжя, що могло б в певній мірі свідчити про витрачення коштів не в інтересах сім`ї. Крім того, зняття та перерахування коштів відбувалось протягом тривалого часу.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Судом встановлено, що сторони спору зареєстрували шлюб 15.10.2004 року, який був розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17.05.2023 року у справі №755/13078/22 (Т. 1, а.с. 138-139; Т. 2, а.с. 19).
Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (Т. 2, а.с. 24).
ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь частину вартості проведених ремонтно-будівельних робіт (невід`ємних поліпшень) квартири АДРЕСА_1 в сумі 879691,24 грн.
За наявними в матеріалах справи письмовими доказами, ОСОБА_1 був зареєстрований в кв. АДРЕСА_1 з 02.09.2010 року, а ОСОБА_2 з 19.02.2010 року (Т. 1, а.с. 15-17).
Як убачається з матеріалів справи, 22.06.2009 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подарували ОСОБА_2 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , а 1/3 частину зазначеної квартири ОСОБА_2 отримала у спадок від ОСОБА_10 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.12.2008 року (Т. 1, а.с. 26-27).
На підтвердження вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 половини вартості проведених будівельно-ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 надав суду різного роду чеки, квитанції, договори тощо, які датовані починаючи з січня 2008 року по квітень 2013 року (Т. 1, а.с. 33-81).
За змістом висновку експерта №22-06-2023 від 20.06.2023 року за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, яка була проведена на замовлення сторони ОСОБА_1 , вартість проведення ремонтно-будівельних робіт (невід`ємних поліпшень) станом на дату проведення дослідження та які відповідають невід`ємним поліпшенням житлової квартири АДРЕСА_1 складає 1759382,48 грн. Розмір виконаних невід`ємних поліпшень нерухомого майна, а саме житлової квартири АДРЕСА_1 складає 1309479,56 грн. (Т. 1, а.с. 82-97).
Убачається, що для проведення експертизи ОСОБА_1 надав експерту копії товарних чеків, платіжних доручень та інші документи на придбання будівельних матеріалів, виробів, листів замовлення, договорів поставки на 114 аркушах. При цьому, експерт зазначив, що:
- експертиза наданих замовником документів на предмет визначення їх дійсності не проводиться: відповідальність за достовірність усіх наданих вихідних даних несе замовник;
- достовірність наданих на дослідження документів експертом не встановлювалася. Також не проводились спеціальні дослідження, які потребують розбирання або руйнування зведених конструкцій і оздоблення та які потребують відповідних проектно-лабораторних випробувань та розрахунків;
- технічні характеристики квартири встановлені, зокрема, на підставі року проведення ремонтно-будівельних робіт - відповідно до наданих на дослідження документів - 2008-2009 роки;
- посилаючись на діючи нормативно-правові акти експерт зазначив, що внутрішні опоряджувальні роботи, без виконання яких неможливе прийняття в експлуатацію житлових будинків, зазначаються у проектній документації;
- загальний вигляд та технічний стан приміщень до проведення ремонтно-будівельних робіт експерт навів у фотографіях, які відповідно були надані стороною замовника.
Разом з цим, за змістом висновку експерта №3419 від 05.10.2023 року за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, яка була здійснена на замовлення сторони ОСОБА_2 : за результатами проведеного дослідження, відповідно до наданих на дослідження документів та матеріалів, встановити вартість проведених ремонтно-будівельних робіт (невід`ємних поліпшень), станом на дату проведення дослідження, які були виконані в житловій квартирі АДРЕСА_1 не вбачається можливим, так як відсутня повна інформація (вихідні дані) про: стан об`єкту до початку виконання ремонтно-будівельних робіт; приховані та супутні роботи, та застосовані матеріали, вироби та конструкції; технології виконання робіт (Т. 3, а.с. 218-239).
У вказаному експертному висновку зазначено, що:
- в наданих на дослідження документах відсутня будь-яка інформація в якому стані знаходилась квартира станом на момент як ОСОБА_2 набула на неї право власності;
- підтвердити факт проведення невід`ємних поліпшень (ремонтно-будівельні роботи) нерухомого майна експерт може у випадку якщо є можливість співставити фактичний стан об`єкта з даними що містяться в підтверджувальних документах, які свідчать про проведення ремонтно-будівельних робіт на об`єкті, а саме в: проектній документації (дизайн проект або візуалізація) на виконання ремонтно-будівельних робіт; первиннно-звітній документації (акти виконаних робіт) на виконання ремонтно-будівельних робіт; виконавчій документації (акти на закриття прихованих робіт, виконавчі схеми, журнали виконання робіт);
- за результатами проведеного візуально-інструментального обстеження об`єкта дослідження встановлено, що на об`єкті виконані демонтажні, опоряджувальні, сантехнічні, електромонтажні роботи при виконанні яких застосовані матеріали, вироби та конструкції які є приховані та супутні. Обсяги таких видів робіт та застосованих матеріалів, можливо визначити тільки поетапно в процесі їх виконання. Виконання таких робіт обумовлюється проектними рішеннями та відображається в актах виконаних робіт, актах на приховані роботи, а також в журналі виконаних робіт, ведення яких передбачено нормативними актами;
- так як на дослідження не надано виконавчу документацію, проект та акти виконаних робіт, то встановити наявність, обсяг та вартість виконаних прихованих та супутніх робіт за результатами натурального обстеження без проведення робіт з розкриття опорядження не можливо;
- аналізуючи всі надані на дослідження документи неможливо однозначно визначити технологію виконання та обсяги проведених ремонтно-будівельних робіт, оскільки під плиткою укладеною на підлогу в санвузлах квартири можлива наявність різних шарів, а також існує як мінімум дві технології укладання паркетної дошки. Те саме можна зазначити і про оздоблення стін та стель;
- при візуально інструментальному обстеженні неможливо визначити наявність під покриттями штукатурного слою, його товщини, з якого матеріалу він виконаний, наявність і кількість шарів шпаклівки, як і її матеріал;
- за відсутності проектної та первинної звітної документації (акти виконаних робіт) не можливо стверджувати, що придбані по наданим на дослідженням чекам матеріали використовувались при виконанні ремонтно-будівельних робіт в кв. АДРЕСА_1 .
Відповідно до положень ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.
У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" судам роз`яснено, що право вимагати стягнення витрат на проведення ремонту будівлі, що належить власникові, у членів сім`ї власника виникає лише у випадку, якщо їх затрати на ремонт жилого приміщення перевищували покладений на них статтею 156 ЖК обов`язок.
На підтвердження вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 половини вартості проведених будівельно-ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 надав суду різного роду чеки, квитанції, договори тощо, які датовані починаючи з січня 2008 року по квітень 2013 року.
У наданих розрахункових документах в переважній більшості або відсутні адреси доставки матеріалів/товарів, або відсутні дані про особу замовника, або відсутні дати наданих документів.
З висновку експерта №22-06-2023 від 20.06.2023 року за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, яка була проведена на замовлення сторони ОСОБА_1 вбачається, що для проведення експертизи ОСОБА_1 надав експерту копії товарних чеків, платіжних доручень та інші документи на придбання будівельних матеріалів, виробів, листів замовлення, договорів поставки на 114 аркушах. При цьому, експерт зазначив, що:
- експертиза наданих замовником документів на предмет визначення їх дійсності не проводиться: відповідальність за достовірність усіх наданих вихідних даних несе замовник;
- достовірність наданих на дослідження документів експертом не встановлювалася. Також не проводились спеціальні дослідження, які потребують розбирання або руйнування зведених конструкцій і оздоблення та які потребують відповідних проектно-лабораторних випробувань та розрахунків;
- технічні характеристики квартири встановлені, зокрема, на підставі року проведення ремонтно-будівельних робіт - відповідно до наданих на дослідження документів - 2008-2009 роки;
- посилаючись на діючи нормативно-правові акти експерт зазначив, що внутрішні опоряджувальні роботи, без виконання яких неможливе прийняття в експлуатацію житлових будинків, зазначаються у проектній документації;
- загальний вигляд та технічний стан приміщень до проведення ремонтно-будівельних робіт експерт навів у фотографіях, які відповідно були надані стороною замовника.
Надаючи оцінку обом експертним висновкам наданим сторонами у справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку дійшов висновку про необхідність надання переваги висновку експерта №3419 від 05.10.2023 року за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, яка була здійснена на замовлення сторони ОСОБА_2 про те, що визначити вартість поліпшень не вбачається можливим, оскільки висновок експерта, який був складений за замовленням сторони ОСОБА_1 будується, в тому числі, на документах дійсність яких експерт не визначав та їх достовірності не встановлював, крім того, у висновку використані дані щодо стану приміщень квартири на час початку ремонту у вигляді наданих експерту фотографій, однак такі фотографії не можуть достовірно підтверджувати дійсний стан квартири на час початку колишнім подружжям ремонтних робіт, оскільки дійсності наданих замовником документів та їх достовірності експерт не визначав.
Крім того, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 проживав у належній ОСОБА_2 квартирі впродовж 2010-2023 роки.
Із посиланням на положення статті 156 ЖК України, пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 12 травня 2020 року у справі №243/5477/15-ц суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що право вимагати стягнення витрат на проведення ремонту будівлі, що належить власникові, у членів сім`ї власника виникає лише у випадку, якщо їх затрати на ремонт жилого приміщення перевищували покладений на них статтею 156 ЖК обов`язок. Здійснені ремонтні роботи є невід`ємною частиною квартири та не є окремим об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому розподілу не підлягають.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 суми коштів, набутих ОСОБА_2 за період часу з 17 червня 2020 року по 17 червня 2023 року та витрачених не в інтересах сім`ї в розмірі 1 842 611, 70 грн., дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 не надано суду належних, допустимих і беззаперечних доказів на підтвердження того, що спірні грошові кошти були використані ОСОБА_2 не в інтересах сім`ї, що є його процесуальним обов`язком, а ухвалювати судове рішення на припущеннях заборонено частиною шостою статті 81 ЦПК України. ОСОБА_1 не надано належних і беззаперечних доказів використання ОСОБА_2 коштів, які знаходилися на рахунку, у своїх особистих цілях або не в інтересах сім`ї.
Враховуючи наявність у ОСОБА_1 тягарю доведення використання спірних коштів ОСОБА_2 не в інтересах сім`ї, а на інші потреби, та відсутність такого доведення, районний суд дійшов вірного висновку про те, що спірна сума коштів була використана ОСОБА_2 в інтересах сім`ї у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.
За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.
Статтею 369 ЦК України, яка регулює розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, передбачено не повідомлення про проведення робіт, а згода всіх співвласників майна на таке поліпшення, що за своєю суттю є різними поняттями. У даному випадку згода співвласника має характер правочину.
Разом із тим матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 надавала згоду на проведення в спірній квартирі ремонту, яка відповідає формі правочину щодо нерухомого майна відповідно до глави 16 розділу IV ЦК України.
Таким чином, доказів про наявність домовленості між колишнім подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про проведення будівельних робіт житлової квартири АДРЕСА_2 до суду надано не було.
Вимагаючи стягнення з ОСОБА_2 половини вартості придбаного автомобіля «Мазда», який був зареєстрований на сина ОСОБА_2 від першого шлюбу, ОСОБА_1 надав суду копію платіжного доручення від 18.06.2021 року про перерахування ОСОБА_2 зі свого рахунку грошових коштів в сумі 10988,00 дол. США та відповідь РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві від 13.06.2023 року про реєстрацію 16.11.2021 року за ОСОБА_5 автомобіля «Мазда», 2008 року випуску (Т. 1 а.с. 98, 102).
Сторона ОСОБА_2 заперечуючи проти такої вимоги надала суду докази про перерахування ОСОБА_5 на рахунок своєї матері ОСОБА_2 27.03.2020 року грошових коштів в сумі 14000,00 грн. та 156475,00 грн. (Т. 5, а.с. 71-73) і пояснила, що кошти перераховувались заздалегідь, оскільки пошук авто мав відбуватись на аукціоні за кордоном і кошти мали бути сплачені одразу після того як буде знайдений підходящий варіант. Кошти перераховувались саме з рахунку ОСОБА_2 , оскільки вона є VIP-клієнтом АТ «Райффазен Банк» та користується певними пільгами і знижками. Інші частина коштів була повернута ОСОБА_5 своїй матері в готівковій формі.
Разом з цим, суд зазначає, що доказів на підтвердження повернення ОСОБА_2 всієї суми вартості придбаного автомобіля суду не надано.
Суд не приймає до уваги посилання сторони ОСОБА_2 на те, що автомобіль був придбаний в інтересах сім`ї та використовується в інтересах сім`ї, оскільки ОСОБА_5 є повнолітньою особою, докази про проживання ОСОБА_5 разом з колишнім подружжям станом на час придбання автомобіля (перерахування коштів) однією сім`єю матеріали справи не містять. Автомобіль зареєстрований за ОСОБА_5 і періодичне його використання ним для потреб своєї молодшої сестри чи своєї матері не вказує на придбання автомобіля в інтересах сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
При цьому, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 не було відомо про перерахування ОСОБА_2 спільних грошових коштів для купівлі автомобіля своєму синові від попереднього шлюбу, тобто вбачається наявність згоди ОСОБА_1 на вчинення його колишньою дружиною таких дій. Однак убачається, що така згода пов`язана з зобов`язанням поверненням ОСОБА_11 коштів за придбання автомобіля.
Оскільки попередньо ОСОБА_5 перерахував на рахунок своєї матері кошти в загальній сумі 170475,00 грн., відповідно вартість автомобіля «Мазда» була оплачена ОСОБА_2 не в повній мірі за спільні з ОСОБА_1 кошти.
Ураховуючи курс валют на дату здійснення оплати авто - 18.06.2021 року, особисті кошти ОСОБА_5 в сумі здійсненого перерахунку (10988,00 дол. США) становлять 6274,38 дол. США.
Інша частина коштів в сумі 4713,62 дол. США належить до спільної сумісної власності колишнього подружжя і доказів її повернення ОСОБА_5 своїй матері немає.
Відтак зазначена сума коштів витрачена ОСОБА_2 не в інтересах сім`ї, без згоди другого подружжя щодо можливості не повернення ОСОБА_5 відповідних коштів, а тому частина вказаних коштів в сумі 2356,81 дол. США має бути стягнута з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .
За змістом листа РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві від 19.09.2023 року, транспортний засіб AUDI А4, 2011 р.в., VIN: НОМЕР_2 17.06.2011 року був зареєстрований за ОСОБА_1 та 09.05.2023 року перереєстрований на нового власника ОСОБА_12 . Транспортний засіб AUDI Q7, 2012 р.в., VIN: НОМЕР_3 24.03.2012 року був зареєстрований за ОСОБА_1 та 16.05.2023 року перереєстрований на нового власника ОСОБА_13 (Т. 3, а.с. 243-244).
Отже, під час шлюбу у спільну сумісну власність сторонами було придбано два вказаних вище автомобіля, якими ОСОБА_1 розпорядився на власний розсуд, відтак обґрунтованими є вимоги ОСОБА_2 про стягнення з колишнього чоловіка грошової компенсації частини вартості зазначених автомобілів.
Згідно висновку експертного дослідження №02-13/09 від 13.09.2023 року проведеного на замовлення сторони ОСОБА_2 середня ринкова вартість транспортного засобу AUDI А4, 2011 р.в., VIN: НОМЕР_2 , тип - легковий, паливо - бензин, об`єм двигуна - 1798 см.куб, привід - передній, КП-автоматична, у цінах станом на дату розрахунку, 13.09.2023 року, становить 395670,00 грн. (Т. 3, а.с. 115-131).
Цієї вартості вказаного транспортного засобу сторона ОСОБА_1 не оспорювала та визнала її, відтак стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає грошова компенсація частини вартості автомобіля AUDI А4 в сумі 197835,00 грн.
Згідно висновку експертного дослідження №01-13/09 від 13.09.2023 року проведеного на замовлення сторони ОСОБА_2 середня ринкова вартість транспортного засобу AUDI Q7, 2012 р.в., VIN: НОМЕР_3 , тип - легковий, паливо - дизельне, об`єм двигуна - 2967 см.куб, привід - повний, у цінах станом на дату розрахунку, 13.09.2023 року, становить 978210,00 грн. (Т. 3, а.с. 100-114).
Згідно висновку експерта №1-19/12 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 19.12.2023 року, яка була проведена на замовлення сторони ОСОБА_1 , ринкова вартість автомобіля AUDI Q7, д.н.з. НОМЕР_4 , станом на час проведення дослідження складає 710845,45 грн. (Т. 5, а.с. 215-226).
При проведенні цієї експертизи №01-13/09 від 13.09.2023 року безпосередньо досліджувався автомобіль AUDI Q7, д.н.з. НОМЕР_4 .
Судом першої інстанції, надаючи оцінку обом наведеним висновкам експертизи щодо вартості автомобіля AUDI Q7, судом правомірно взято до уваги експертизу, проведену за замовленням ОСОБА_1 , оскільки така є найбільш прийнятною для її застосування при вирішення спірних правовідносин, оскільки надає ринкову вартість конкретного транспортного засобу, який був безпосередньо оглянутий експертом, а не середню ринкову вартість аналогічного ТЗ, як про це вказано у висновку експерта, складеному на замовлення сторони ОСОБА_2 .
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду, тому відхиляються судом як необґрунтовані.
Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
Відповідно до частини першої ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на положення частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст складено 09 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач

Судді