Справа №760/28438/24 2-а/760/709/26	

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 року місто Київ
Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Верещінської І.В., за участю секретаря судового засідання Негари А., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції (надалі за текстом - відповідач), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 27.10.2024 інспектор 1 взводу 7 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Момотюк Вадим Анатолійович виніс відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3350449, відповідно до якої було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто, 425,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Вказував, що позивач дотримався п. 2.4 Правил дорожнього руху, а саме на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія, ним у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 956 від 23.10.2019 пред`явлено на смартфоні Е-посвідчення водія, що підтверджується роздруківкою з мобільного додатку "Дія", в якій відображено що позивач має посвідчення водія категорії В серії НОМЕР_1 видане 26.05.2023, органом територіального сервісного центру № 8049. 
На думку позивача, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є незаконною, оскільки відповідачем не доведений у встановленому законом порядку факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення. 
У зв`язку із викладеним, просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 3350449, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
07 листопада 2024 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Верещінської І.В.
Ухвалою суду від 18.11.2024 року адміністративний позов залишений без руху, надано строк на усунення недоліків позовної заяви.
На виконання Ухвали суду 25.11.2024 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків адміністративного позову.
Ухвалою суду від 25 листопада 2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
12.12.2024 року судом отримано відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача мотивувала свою позицію тим, що матеріали фіксації містять інформацію про події та підтверджують скоєння адміністративного правопорушення, вважає, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості. Оскільки отримані з дотриманням закону. У зв`язку з чим, просила у задоволенні позову відмовити.
Оскільки розгляд справи відбувається за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ без виклику (повідомлення) учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕНА № 3350449, 27 жовтня 2024 року о 03 год. 14 хв., позивач, керуючи транспортним засобом «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_2 за адресою: м. Київ, вул. Глаголєвих, 15, не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, що не заперечувалось сторонами.
Надаючи оцінку спірним правовідносини, суд керується наступним.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
На підставі частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до підпункту «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Пунктом 2.4 Правил дорожнього руху визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.
Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Згідно частин 1, 2 статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься частина 2 статті 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Суд не бере до уваги посилання позивача на відсутність доказів його вини у вчиненні правопорушення, відсутність у позивача права керування транспортним засобом була встановлена працівниками поліції за допомогою інформаційного порталу Національної поліції. 
Як вбачається з наданого відеозапису, який міститься в підсистемі «Електронний суд», 27.10.2024 р. екіпажем патрульної поліції, відповідно до п. 7 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», було зупинено транспортний засіб «DACIA LOGAN» номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням позивача, який пересувався містом під час дії комендантської години. Під час перевірки виявилося, що у позивача відсутні при собі документи зазначені у п. 2.1. ПДР. Пред`явити посвідчення водія у додатку «ДіЯ» позивач теж не зміг, через що інспектором було встановлено особу водія за допомогою системи ІПНП «Армор» зі службового планшета (00 хв. 30 сек. Відеозапису). Враховуючи, що особу водія було встановлено по посвідченню водія в системі ІПНП «Армор», саме цей документ Інспектор і вніс в 4 пункт оскаржуваної постанови. Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до відповідальність саме за те, що він не пред`явив визначені пунктом 2.1 ПДР документи, а не за те, що він керував транспортним засобом не маючи при цьому посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керувати транспортним засобом. Отже сама роздруківка з мобільного додатку «ДіЯ», долучена представником позивача, не може бути доказом того, що позивач пред`являв зазначений у ній документ Інспектору під час перевірки.
Також, позивач стверджує, що було порушено вимоги 258 КУпАП, працівник поліції повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, оскільки під час складання спірної постанови позивач оспорював допущене порушення і адміністративне стягнення, що на нього накладається. Вважає, що внаслідок відмови працівника поліції від складання протоколу не мав можливості скористатися своїми правами щодо належного захисту.
З цього приводу суду зазначає, що згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі, зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).
Таким чином, позивачем не надано суду жодного доказу та не викладено обставин, які підтверджували б неправомірність дій відповідача та відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Поряд з цим, суд відзначає, що постанова серії ЕНА № 3350449 винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, оскільки відповідає положенням КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі; з використанням повноважень, визначених Законом України «Про Національну поліцію», з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся за участю позивача та своєчасно, з огляду на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся одразу після виявлення відповідачем факту вчинення правопорушення водієм.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що, приймаючи спірну постанову, відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та з дотриманням порядку, визначеного КУпАП.
За змістом частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до приписів частини першої ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, законодавчо встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується. Тобто, повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.
Відповідачем доведено правомірність дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
З урахуванням зазначених вище обставин та досліджених доказів, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Згідно ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Зважаючи, що у задоволенні позову позивача, відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають відшкодуванню відповідно до статті 139 КАС України.
Таким чином, підстави для скасування оскаржуваної постанови судом не встановлені, а відтак, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 241-246,286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Повне найменування сторін:
позивач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );
відповідач - Департамент патрульної поліції Національної поліції України (адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернеста, буд. 3, код ЄДРПОУ 40108646);
відповідач - Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (адреса: 03048, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 9, код ЄДРПОУ 39856296).

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення;
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя     І.В. Верещінська