Справа № 539/5328/25
Провадження № 2-а/539/2/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.03.2026 
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді – Гуменюк Г.М.
за участю секретаря судового засідання – Коновал Т.Г.
представника позивача Лисенка А.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №1048 від 14.09.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 статті 210-1 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення №1048 від 14.09.2024 року. Зазначає, що 13.09.2024 року на нього складений протокол про адміністративне правопорушення, а в подальшому винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення №1048, де зазначено, що він не з`явився по повістці та не уточнив свої військово-облікові дані, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф. 
Позивач стверджує, що жодних повісток ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання йому не надсилалось та не вручалось, 14.09.2024 року він пройшов ВЛК та уточнив свої військово-облікові дані, про винесення постанови та накладення штрафу довідався лише 09.10.2025 року звернувшись до Лубенського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 
Позивач не погоджується з інкримінованим йому правопорушенням та винесеною постановою, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
22.10.2025 ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області відкрито провадження у справі та витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_3 копію матеріалів адміністративної справи.
10.11.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на адресу суду направлено відзив на позовну заяву та надали витребувані матеріали. Згідно відзиву, відповідач заперечує проти позовної заяви. Зазначає, що позивач перебуває на обліку з 25.02.2008 року. 13.09.2024 року його було доставлено працівниками НПУ до ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що він не з`явився по повістці та не уточнив свої військово-облікові дані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указу Президента України про оголошення мобілізації, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. 14.09.2024 року за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача було винесено постанову №1048 від 14.09.2024 року.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 11.12.2025року суду пояснив, що повістки йому вручено не було, 13.09.2024року працівники поліції його не доставляли до ІНФОРМАЦІЯ_3 , туди з`явився сам 14.09.2024року для проходження ВЛК, йому не було відомо, що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, а в подальшому і постанова по справі про адміністративне правопорушення, підписи що там наявні йому не належать.
Представник позивача Лисенко А.Ф. в судовому засіданні позов підтримав, зазначивши, що процедура розгляду справи була порушена, про існування повістки позивач не знав і знати не міг, вручена позивачу вона не була, просив звернути увагу, що у ній відсутній підпис ОСОБА_1 , окрім того 14.09.2024року ОСОБА_1 перебував у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 оскільки проходив ВЛК, а не був присутній при складанні щодо нього протоколу та постанови, просив звернути увагу, що у протоколі наявне виправлення дати розгляду справи про адміністративне правопорушення, відсутнє його пояснення, відмітка про те, що він відмовився від дачі пояснень, його підпис, що завідчував би отримання примірнику протоколу, як і підписи свідків про те, що він відмовився від отримання примірника протоколу, підпис у протоколі датований 14.09.2024року, який засвідчує що йому повідомлено про розгляд справи та у постанові виконані не ОСОБА_1 .
Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 у судовому засіданні 11.12.2025року просила відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві, зазначивши, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 говорив ОСОБА_1 , що буде винесена постанова, оскільки він не вчасно оновив свої військово-облікові дані. В подальшому представник в судове засідання не з`явився, подана заява про розгляд справи без участі представника, покладаються на розсуд суду.
Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи даної категорії, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.
Суд, за результатами розгляду справи, оцінивши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Згідно вимог ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За приписами ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як вбачається з протоколу №1048 про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 13.09.2024року о 17.15год був доставлений органами Національної поліції прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де було встановлено, що він несвоєчасно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних та проходження медичного огляду, чим порушив правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487, ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.1 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вчинене в особливий період.
У протоколі наявне виправлення дати розгляду справи про адміністративне правопорушення, відсутнє пояснення ОСОБА_1 , відмітка про те, що він відмовився від дачі пояснень, його підпис, що засвідчував би отримання примірнику протоколу, як і підписи свідків про те, що він відмовився від отримання примірника протоколу, підпис у протоколі датований 14.09.2024року а не днем складення протоколу 13.09.2024року, який засвідчує що особа повідомлена про розгляд справи, як стверджує ОСОБА_1 йому не належить.
Постановою №1048 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 14.09.2024 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, накладено штраф у розмірі 17000грн.
Постанова №1048 мотивована тим, що 13.09.2024 року о 17.15 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де було встановлено, що він перебував у розшуку так як не з`явився по повістці та не уточнив свої військово облікові дані протягом 60 днів відповідно до ЗУ №3633-ІХ від 11.04.2024 року чим порушив правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно до підпункту 1, пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ №3633-ІХ, відповідно до якого громадяни України зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цього закону тобто у період з 18.05.2024 по 16.07.2024 уточнити адресу проживання номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти та інші персональні дані. 
Позивач стверджує, що копію постанови йому не вручали, підпис у графі постанови «підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» йому не належить.
Оглянувши звернення адресоване начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 начальнику Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області та копію розписки про отримання ОСОБА_1 повістки №2435 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 8 год. 02.09.2024 року встановлено, що вона отримана, як зазначено 31.08.2024року, проте у ній відсутній підпис особи про її отримання, окрім того суд звертає увагу що у зверненні щодо доставлення зазначена дата 05.09.2024року.
Із копії книги запису відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_3 , журналу реєстрації направлень на ВЛК, картки обстеження та медичного огляду та довідки №3/2294 ВЛК можливо лише встановити, що 14.09.2024року ОСОБА_1 дійсно був у приміщенні центру та пройшов медичний огляд позаштатною ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до п.1 ст.247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
За ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Крім того, згідно ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язана вирішити наступні питання:
1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;
2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;
3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;
4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;
5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: 
прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; 
Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані:
з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. 
Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку) тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Так, суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від явки. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ст. 235 КУпАП).
Крім того відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як встановлено судом особистий підпис ОСОБА_1 про отримання повістки, у розписці про її отримання відсутній, дата про її отримання зазначена 31.08.2024року в той час як звернення про його доставлення датоване 05.09.2024року; у протоколі наявне виправлення дати розгляду справи про адміністративне правопорушення, відсутні пояснення ОСОБА_1 , відмітка про те, що він відмовився від дачі пояснень, відсутній підпис, що засвідчував би отримання примірнику протоколу, як і підписи свідків про те, що він відмовився від отримання примірника протоколу; підпис у протоколі датований 14.09.2024року а не днем складення протоколу 13.09.2024року, який засвідчує що особа повідомлена про розгляд справи, як стверджує ОСОБА_1 йому не належить; також у протоколі зазначено, що його доставлено органами національної поліції, а у постанові №1048 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 14.09.2024, що прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в оскаржуваній постанові відсутні відомості про присутність ОСОБА_1 , під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; у протоколі зазначено суть порушення «несвоєчасно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних та проходження медичного огляду», у а у постанові «перебував у розшуку так як не з`явився по повістці та не уточнив свої військово облікові дані»; також позивач стверджує, що копію постанови йому не вручали, підпис у графі постанови «підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» йому не належить.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події і складу адміністративного правопорушення, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Представником відповідача на виконання частини 2 ст. 77 КАС України не надано суду доказів, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувався відповідно до вказаних вище вимог КУпАП.
Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.
Правова позиція ЄСПЛ щодо цього, відображена, зокрема, у п. 43 Рішення від 14 лютого 2008 р. у справі “Кобець проти України”. Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.
Також, Європейський суд з прав людини у справі «Лелас проти Хорватії» зазначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов`язків.
Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії»).
Отже, у ході судового розгляду справи відповідачем не доведено факт належного розгляду протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача та подальше складання постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача, з огляду на що слід дійти висновку, що відповідачем не дотримано процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Натомість, згідно п. 2 ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
З огляду на вище викладене та зважаючи на те, що позивач у позовній заяві заперечив свою провину у вчиненні правопорушення, враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є порушення процедури розгляду справи, то з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, того, що оскаржувана постанова прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття справедливого та обґрунтованого рішення по справі, суд дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови, та надіслання справи на новий розгляд.
З цих підстав позов підлягає до часткового задоволення.
За змістом ч. 1, 2ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 605,60 грн. судового збору при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 251, 283, 284 КУпАП, ст.ст. 73-77, 90, 241-246, 255, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :
Позов задовольнити частково.
Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення №1048 від 14.09.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, і накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП направити на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із адміністративним позовом в суд, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Головуюча суддя         Г.М. Гуменюк