Номер справи 171/4365/25
Номер провадження 2-о/171/95/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.04.26 року      м. Апостолове 
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Шкарлат Я.Ю.,
при секретарі: Бахтіяровій Н. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за заявою адвоката Яковченка Валерія Івановича який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Зеленодольська міська рада Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Яковченко Валерій Іванович який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 02.03.2026 року.
Заява обґрунтована наступним. Заявник зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла його мати ОСОБА_2 . Він як син померлої є за законом спадкоємцем першої черги, окрім цього його мати ОСОБА_2 склала заповіт 26.07.2019 року де заповіла свою квартиру внуку ОСОБА_3 , а земельну ділянку, яка належала їй відповідно державного акту заповіла заявнику. Але 10.02.2017 року вона подарувала відповідно договору дарування свою квартиру внукові ОСОБА_3 . Тобто заявник є єдиним спадкоємцем майна матері. Інших спадкоємців окрім нього не має. 
У день смерті матері ОСОБА_2 відкрилася спадщина яка складається, зокрема з земельної ділянки площею 4, 5767 га, яка розташована на території Першотравенської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області.
Як до дня смерті матері ОСОБА_2 , так і на час відкриття спадщини заявник постійно, безперервно проживав з померлою у будинку АДРЕСА_1 .
Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. 
Заявник жодних відмов не заявляв і фактично успадкував майно яке належало його матері ОСОБА_2 яке перейшло після її смерті шляхом фактичного вступу в користування спадковим майном.
24.11.2025 року, заявник, звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Богомолов В.І., з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері. Але нотаріусом був виданий лист – роз`яснення № 106\01-16.
Заявник зазначає наступне, що вони з матір`ю ОСОБА_2 постійно проживали разом з червня 2024 року в одному будинку АДРЕСА_1 , хоча зареєстроване місце проживання його є за адресою АДРЕСА_2 . У зв`язку з тим, що мати постійно хворіла та сама не могла пересуватися так як була лежача за останньою необхідно було постійний догляд так як вона не могла про себе піклуватися то на цій підставі він постійно проживав разом з нею. 
На підставі вищевикладеного, встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини, так як у відповідності до ст.1264ЦК України право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тому заявник змушений звернутись до суду.
У судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про становлення фактів, що мають юридичне значення.
В силу вимог ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також справи про встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Як передбачено ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Зеленодольської міської ради від 09 грудня 2024 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ОСОБА_2 , про що був складений відповідний актовий запис за № 295.
В рахунок підтвердження того, що заявник є сином померлої ОСОБА_2 свідчить свідоцтво про народження Серія НОМЕР_2 від 30.07.1961 року. Так в підтвердження зміна прізвища матері додано, свідоцтво про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_3 від 23.12.2014 року, свідоцтво про шлюб Серія НОМЕР_4 від 23.12.2014 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 ».
Відповідно до договору дарування, квартиру було подаровано синові заявника - ОСОБА_3 , що підтверджується договором дарування НВО 463642 від 10.02.2017 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 80089386 від 10.02.2017 р. власником квартири є ОСОБА_3 .
Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ№ 872558 від 28.03.2006 року, земельна ділянка площею 4, 5767 га, яка розташована на території Першотравенської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області.
24.11.2025 року, ОСОБА_1 , звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Богомолов В.І., з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері. Але нотаріусом був виданий лист – роз`яснення № 106\01-16 в якому вказано, що згідно з ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини спадкоємець має право звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, у встановлений строк для спадкування, не звернувся до нотаріальної контори – приватного нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом, тобто пропустив строк встановлений законодавством для спадкування. У відповідності до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини або встановити факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем.
Ствердження факту безперервного, постійного проживання заявника разом із спадкодавцем моєю матір`ю ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, є письмові пояснення свідків ОСОБА_5 , яка проживає АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , який проживає АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 , яка проживає АДРЕСА_5 , які підтверджують постійне, спільне проживання, ведення спільного господарства до дня смерті матері. 
Згідно роз`яснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою, другою статті 29 Цивільного кодексу України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Положення даної статті не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.
Відповідно до змісту частини першої, другої статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Частиною першої статті 1221 Цивільного кодексу України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця ( в редакції до діяло до набрання чинності Закону України № 2923-IX від 23.02.2023).
Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до частини першої, третьої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно підпункту 3.22 пункту 3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.
Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до вимог частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
З урахуванням викладеного, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про задоволення заяви адвоката Яковченка Валерія Івановича який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Зеленодольська міська рада Дніпропетровської області, оскільки вимоги засновані на законі, є обґрунтованими та доведені в судовому засіданні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-81,315, 319 ЦПК України, суд-
ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_8 який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Зеленодольська міська рада Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем-задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 із спадкодавицею ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент її смерті за адресою: АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.
Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя        Я.Ю.Шкарлат