Справа № 212/2711/26 
2/212/3491/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2026 року м. Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання – Машошиної Ю.О., розглянувши за відсутності учасників справи та без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2026 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” (далі – ТОВ “ФК “Кредит-Капітал”) звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 19 березня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" (далі - ТОВ "Авентус Україна") та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 10 000 грн. ТОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 10 000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 . 30 жовтня 2020 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК “Кредит-Капітал” було укладено договір факторингу № ККАУ-30102020, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором та до ТОВ "ФК “Кредит-Капітал” перейшло право грошової вимоги до відповідача у сумі 29660 грн., з яких: 10000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 19660 грн. – заборгованість за процентами, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також стягнути з останнього понесені витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн. та судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Ухвалою суду від 06 березня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано у АТ КБ "Приватбанк" інформацію щодо успішності транзакції, здійсненої 19 березня 2020 року у сумі 10 000 гривень на банківську картку № НОМЕР_2 , власником якої є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та зарахування грошових коштів на вказану картку.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позову заяву, у якому вказано, що згідно з умовами Договору № 2161209 від 19 березня 2020 року, строк надання кредиту становив 14 днів, термін повернення коштів настав 02 квітня 2020 року і саме з цієї дати у кредитора виникло право вимоги, і саме з цієї дати починається відлік позовної давності. Трирічний строк позовної давності за даним зобов`язанням сплив 02 квітня 2023 року, проте Позивач звернувся до суду лише у лютому 2026 року, тобто через 5 років та 10 місяців після настання терміну виконання зобов`язання. Відповідач понад 10 років не проживаю за адресою реєстрації, номер телефону та картку змінила багато років тому, а тому не отримувала жодних претензій чи вимог, які могли б свідчити про переривання строку позовної давності. Позивач є професійним учасником ринку фінансових послуг, має доступ до системи «Електронний суд» та мав усі можливості звернутися за захистом своїх прав у межах закону, проте свідомо затягував час для штучного збільшення суми відсотків. Посилання на продовження строків через карантин чи воєнний стан не можуть бути беззастережною підставою для поновлення строку, оскільки позивач не надав доказів поважності причин, які заважали йому подати позов протягом 2020-2023 років. Крім того, позивач набувши право вимоги за договором факторингу від 30 жовтня 2020 року, неправомірно продовжив нарахування процентів поза межами строків, визначених самим Договором, оскільки на момент відступлення права вимоги 90-денний строк нарахування процентів (згідно з п. 3.1) вже сплив, сума боргу не могла збільшуватися, а будь-які додаткові нарахування з боку позивача у розмірі понад 19 000 грн. є безпідставними. Пункт 3.1 Договору чітко зазначає: після спливу 90-денного строку прострочення нарахування процентів за цим Договором припиняється, у той час як позивач просить стягнути 19 660 грн. відсотків, що в рази перевищує ліміт, встановлений самим договором. Також, відповідачем давно змінено номер мобільного телефону та втрачено доступ до електронної пошти, що зазначені в договорі, жодних повідомлень про відступлення права вимоги (факторинг) чи вимог про сплату боргу не отримувала. Через значний проміжок часу (майже 6 років) та відсутність доступу до засобів ідентифікації, вона не можу підтвердити коректність розрахунку позивача та факт врахування всіх оплат. Також, розмір витрат на правничу допомогу у сумі 8000 грн. є неспівмірною зі складністю справи та сумою позову, це шаблонна справа, що не потребує таких витрат. Враховуючи викладене, просила суд застосувати наслідки спливу позовної давності та повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ “ФК “Кредит-Капітал”.
Від преставника позивача ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” надійшла відповідь на відзив, у якій вказано, що відповідно до картки обліку договору (розрахунку заборгованості), відповідачу було нараховано відсотки за користування кредитними коштами у період з 19 березня 2020 року по 01 липня 2020 року і вказані відсотки були нараховані первісним кредитором. Відсотки були передбачені умовами кредитного договору, зокрема, нараховані у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 част.1 статті 1048 ЦК України. Оскільки відповідач не виконав умов п.1.5.1. кредитного договору, не здійснив повне або часткове погашення кредитної заборгованості, з 19 березня 2020 року по 01 квітня 2020 року йому було нараховано відсотки за стандартною процентною ставкою в розмірі 190 грн., з 03 квітня 2020 року по 01 липня 2020 року, на підставі п.1.5.2 кредитного договору в межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів, відповідачу було нараховано відсотки за стандартною процентною ставкою в розмірі 190,00 грн., що складає 1,9 %. Таким чином, відповідачу було нараховано відсотки в межах встановленого кредитним договором строку кредитування на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України. Також, беручи до уваги набуття чинності Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», а також п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, в редакції, яка діяла з 17 березня 2022 року по 29 січня 2024 року, , позивачем не пропущено строк для звернення з вказаним позовом до суду. Крім того, позивачем було надано суду договір про надання правової допомоги, акт наданих послуг та детальний опис наданих послуг, що включає обсяг наданих послуг та час, витрачений на кожну дію, а відповідач, заперечуючи проти розміру витрат, не надав жодних обґрунтованих доказів чи розрахунків, які б підтверджували його твердження про необґрунтованість заявленої суми, а тому відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. є обґрунтованим, відповідає чинному законодавству та не перевищує середньоринковий рівень оплати аналогічних послуг. Враховуючи викладене, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Також, на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, які містять обґрунтування аналогічні у відзиві на позовну заяву.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19 березня 2020 року між ТОВ “Авентус Україна” та відповідачем за допомогою електронного підпису (одноразовим ідентифікатором М605052) укладено договір про надання споживчого кредиту № 2161209, згідно якого, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (пункт 1.2 договору про надання споживчого кредиту).
Сума кредиту (загальний розмір) за договором становить 10 000 гривень. Строк кредиту 14 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього договору. Строк кредиту може буи продовжено у порядку та на умовах, визначених Розділом 4 цього договору. Тип процентної ставки – фіксована (пункт 1.3, 1.4)
Згідно п.1.5 договору про надання споживчого кредиту, знижена процентна ставка 1,62 % в день від суми кредиту та застосовується у межах строку надання кредит, зазначеного в п.1.4 договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. Стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день від суми кредиту та застосовується: в межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору, якщо споживач не виконав умови, зазначені в п.1.5.1 договору для застосування зниженою процентної ставки та у межах нового строку, якщо відбулось продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1-4.6 цього договору та у межах періоду прострочення, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України.
Відповідно до п.3.1 договору, нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".
В пункті 3.2 договору вказано, що до періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається перша дата сплати процентів, вказана в Графіку платежів. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день.
Відповідно до п.2.1 договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 695,40 % річних; за зниженою процентною ставкою 591,09 % річних; орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 12660 грн., за зниженою процентною ставкою 12261 грн. (п.1.7-1.8 договору).
Також, відповідачем електронним підписом підписано Графік платежів до договору про надання споживчого кредиту № 2161209 від 19 березня 2020 року, яким визначено: кількість платежів/періодичність внесення – одноразово, дата повернння позики та сплати нарахованих процентів – 02 квітня 2020 року, сума позики – 10 000 грн., сума нарахованих процентів – 2261 грн., разом до сплати – 12261 грн.
Крім того, 19 березня 2020 року відповідачем електронним підписом (одноразовим ідентифікатором M605052 був підписаний паспорт споживчого кредиту, у якому вказані основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: тип кредиту – кредит, сума / ліміт кредиту – 10 000 грн., строк кредитування – 14 днів, мета отримання кредиту – споживчі (особисті) потреби, спосіб та строк надання кредиту – шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки зазначеної споживачем не пізніше трьох календарних днів від дати підписання договору; інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача: знижена процентна ставка (відсотків річних) (застосовується якщо протягом строку кредитування +3 дні споживач здійснить повне погашення заборгованості – 591,09 % річних (1,62 5 в день), стандартна процентна ставка (відсотків річних) (застосовується, якщо протягом строку кредитування + 3 дні споживач не здійснить повне погашення заборгованості, а також в період пролонгації та прострочення) – 695,40 % річних (1,90 % в день), загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою – 2660 грн; загальні витрати за кредитом за стандартною ставкою за зниженою процентною ставкою – 2261 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом (в тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) – 12660 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за зниженою процентною ставкою (в тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) – 12261 грн., реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою, відсотків річних – 695,40 %; реальна річна процентна ставка за зниженою процентною ставкою, відсотків річних – 591,09 %; порядок повернення кредиту, додаткову інформацію тощо.
Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ “Авентус Україна”, ОСОБА_1 , з якою укладно договір про надання споживчого кредиту № 2161209 від 19 березня 2020 року ідентифікований ТОВ “Авентус Україна”, який був підписаний зі сторони клієнта електронним підписом, створеним шляхом використання клієнтом одноразового ідентифікатора (одноразовий ідентифікатор М605052)
З листа Вих. № 6518-ВП від 16 грудня 2025 року ТОВ “ФК “Вей Фор Пей” вбачається, що між ТОВ “ФК “Вей Фор Пей” надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Між ТОВ “ФК “Вей Фор Пей” та ТОВ “Авентус Україна” укладено угоду на переказ коштів № ВП-200417-1 від 20 квітня 2017 року та відповідно до якого, за дорученням ТОВ “Авентус Україна”, було успішно здійснено перекази коштів на картки клієнта: 19 березня 2020 року на суму 10 000 грн., маска картки НОМЕР_4 , номер транзакції в системі WarForPay – creditplus-6239228.
30 жовтня 2020 року між ТОВ “Авентус Україна” та ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” укладено договір відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020, у відповідності до умов якого ТОВ “Авентус Україна” передає (відступає) ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” за плату, а ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” приймає належні ТОВ “Авентус Україна” права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними в Реєстру боржників, укладеними ТОВ “Авентус Україна” і боржниками (потрфель заборгованості).
Згідно Акту приймання-передачі реєстру боржників від 30 жовтня 2020 року до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020 від 30 жовтня 2020 року, за яким ТОВ “Авентус Україна” передав, а ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” прийняв Реєстр боржників від 30 жовтня 2020 року, кількість боржників – 7017.
Відповідно до Витягу із Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020 від 30 жовтня 2020 року, ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2161209 від 19 березня 2020 року у сумі 29660 грн.
Згідно платіжної інструкції № 20049 від 30 жовтня 2020 року, ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” було сплачено ТОВ “Авентус Україна” грошові кошти у якості плати за відступлення права вимоги за договором відступлення прав вимоги № ККАУ-30102020 від 30 жовтня 2020 року.
З метою досудового врегулювання спору, ТОВ “ФК “Кредит-Капітал” направляло на адресу відповідача досудову вимогу Вих. № 20047728 від 13 лютого 2026 року, щодо сплати заборгованості за кредитним договором 2161209 від 19 березня 2020 року у розмірі 29660 грн.
Згідно відповіді АТ КБ “Приватбанк”, на ім`я ОСОБА_1 у банку емітовано картку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_5 ), на яку було зарахування коштів на суму 10 000 грн. 19 березня 2020 року.
Положеннями частини 1 статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом норм ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст.634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Положення статті 12 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України “Про електронний цифровий підпис”, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України “Про електронну комерцію”).
У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.
Наданими позивачем доказами підтверджено, що між ТОВ “Авентус Україна” та відповідачем укладено електронний кредитний договір з використанням електронного підпису та відповідно наявність кредитних правовідносин між сторонами.
Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ “Авентус Україна” відступило позивачу право грошової вимоги до відповідача щодо грошових та інших зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 2161209 від 19 березня 2020 року.
Суд враховує, що строк кредитування за договором про споживчий кредит № 2161209 від 19 березня 2020 року погоджений сторонами та становив 14 днів, тобто з 19 березня 2020 року до 02 квітня 2020 року. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених Розділом 4 цього договору (пункт 1.4).
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.
Так, згідно Розділу 4 договору, строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п.1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута та домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п.п.4.2-4.5 договору. Споживач у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн. (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п.4.3 договору. Пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем.
Відповідно до п.3.1 договору, нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".
Так, матеріали справи не містять доказів ініціювання відповідачем продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.3 договору, зокрема, здійснення відповідачем платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, а тому строк кредиту продовжено не було. Також, відсутні докази застосування зниженої процетної ставки, а саме протягом строку кредиту (+3днів) споживачем не здійснено повне погашення кредитної заборгованості.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів пролонгації кредитного договору, оскільки відсутні докази про продовження строку користування кредитом за ініціативою позичальника, а умови щодо автопролонгації - сторонами обумовлено не було.
Враховуючи наведене, суд вважає недоведеним факт продовження строку кредитування кредитом понад 14 днів, який було визначено у пункті 1.4 договору про надання споживчого кредиту № 2161209 від 19 березня 2020 року, а тому підстави для нарахування відсотків за користування кредитом за межами вказаного строку кредитування - відсутні.
Таким чином, розмір відсотків за користування кредитом за період з 19 березня 2020 року до 02 квітня 2020 року становить 2660 грн., виходячи з розрахунку: 10 000 грн. (залишок тіла кредиту) * 1,90 % (стандартна ставка) * 14 днів (строк кредитування).
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню в повному обсязі у сумі 10 000 грн., а також підлягають частковому задоволенню заявлені вимоги про стягнення заборгованості за відсотками, які нараховані у межах строку кредитування, узгодженого сторонами – 2660 грн., а всього 12660 грн.
Вирішуючи заяву відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.
За нормами ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Так, строк кредитування за договором про надання споживчого кредиту № 2161209 від 19 березня 2020 року становив 14 днів, тобто до 02 квітня 2020 року, а отже трирічний строк позовної давності для звернення позивача до суду мав сплинути 02 квітня 2023 року. 
Частиною четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Позовна давність, відповідно до частини першої статті 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу.
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).
Так, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
З висновку, що даний у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21, вбачається, що у пункті 12 розділу Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-ІХ перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Указом Президента України №87/2020 від 13 березня 2020 року "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України Від 13 березня 2020 року "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV -2".
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
В подальшому пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України доповнено згідно із Законом України №2120-ІХ від 15 березня 2022 року редакцією Закону України №3450-ІХ від 08 листопада 2022 року таким текстом: "У період дії воєнного стану в Україні, веденного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану".
Законом України “Про внесення зміни до розділу “Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності”№ 4434-IX від 14 травня 2025 року, який набрав чинності 04 вересня 2025 року, пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України виключено.
При цьому, позивач звернувся до суду із вказаним позовом 26 лютого 2026 року, тобто під час законодавчого зупинення позовної давності, а тому позовну давність позивачем пропущена не було, оскільки 02 квітня 2023 року вже діяла норма закону, яка продовжувала позовну давність на час дії карантину, а вподальшому діяла норма, яка зупиняла перебіг позовної давності на період дії воєнного стану до 04 вересня 2025 року. 
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положень ч.2-6 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 року у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
На виконання вказаних вимог закону, позивачем надано: договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, укладеного з АО “Апологет”; акт № 13 наданих послуг від 13 лютого 2026 року, за яким АО “Апологет” надано, а позивачем прийнято послуги відповідно до укладеного ними договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року і сума наданих послуг складає 8000 грн.; детальний опис наданих послуг до акту № 13 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року від 13 лютого 2026 року, за яким АО “Апологет” надано послуги у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2161209 (боржник ОСОБА_1 ): усна консультація щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором – 30 хв., ознайомлення з матеріалами кредитної справи – 2 год., погодження правової позиції клієнта у справі - 30 хв., складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта – 3,30 год., всього 6,30 год.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України стороні, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати на правову допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 3414,70 грн., виходячи з розрахунку (12660 грн. * 8 000 грн. / 29660 грн.).
Також, відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1136,41 грн., виходячи з розрахунку (12660 грн. * 2662,40 грн. / 29660 грн.), а всього судові витрати на загальну суму 4551,11 грн. (3414,70 грн. + 1136,41 грн.).
Керуючись ст.61 Конституції України, ст.ст.207, 526, 549, 625, 626, 628, 629, 634, 938, 639, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.4, 5, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України суд,- 
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 2161209 від 19 березня 2020 року у загальному розмірі 12660 (дванадцять тисяч шістсот шістдесят) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал” судові витрати у загальному розмірі 4551 (чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят одну) гривню 11 копійок.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Кредит-Капітал”, код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження юридичної особи: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Повний текст рішення складено та підписано 03 квітня 2026 року.

Суддя: М.Д. Власенко